Nuėjau į tą seną pensioną, kur jis gyveno.
Atsiprašau, gal patikslintum, ką reiškia „nuėjau“?
Įėjau į vidų.
Ar tave bent jau kažkas įleido?
Durys buvo neužrakintos. Geriau?
Ne. Tai įsilaužimas.
Ką tu darai, Raja?
Radau tai židinyje.
Atpažįsti ją?
Čia mergina iš Rokfelerio centro.
Jei apibūdinimas tikslus, tai - mergina iš Rokfelerio centro.
Palauk.
Ką… Manai, čia - visos aukos?
PAGAL DANIELIAUS KYZO ROMANĄ
„THE MINDS OF BILLY MILLIGAN“
Tikrai nenori kokakolos?
Žinai, kad dar net ne aštuonios ryto, ar ne?
Na ir kas?
Neprivalome apie tai kalbėtis, jei nenori.
Galim tiesiog pasėdėti tyloje.
Pasakei A, sakyk ir B.
Taip sakydavo mano mama.
Ji - išmintinga moteris.
Kiek laiko praėjo nuo pokalbio iki incidento?
Galim nustoti jį taip vadinti?
O kaip norėtum? Šaudynėmis?
Ne.
Maždaug savaitė.
Bet tu apie tai neužsiminei?
- Dar ne. - Kodėl?
Nes turbūt jos žodžiai man ir pakišo tokią mintį.
Kas?
Tiesiog, jei tą rytą nebūtume išėję į miestą,
viso šito nebūtų nutikę.
Man patinka vienas vaikinas. Džeromas.
Susitinku su juo, jis man tikrai patinka.
Aš jam irgi patinku. Žinai, kam nepatikčiau?
Žinai, kam nepatiktum?
Bet kaskart, kai suartėjame, aš viską žiauriai sumaunu.
PS, šiuo atveju „suartėjimas“ reiškia dulkinimąsi.
Labai ačiū už išnašas.
Kaskart, kai man kas nors tampa šitoks svarbus, aš atšalu.
Turiu galvoje, net mano kūnas atvėsta.
Tarsi būčiau įkalinta metalinėje dėžėje, o ši vis mažėtų.
Aš tą jaučiu ir negaliu kvėpuoti.
Jaučiu tik tai. Dingsta visi kiti jausmai.
Jei neištrūksiu, mirsiu.
Kaip ir sakiau, taip nutinka tik tada, kai kas nors man išties patinka,
todėl užsiiminėti atsitiktiniu seksu netrukdo.
Kas tau nutiko?
Liaukis. Manau, kad gan akivaizdu.
Ne raketų mokslas ar panašiai.
Kas jis toks?
Tėčio draugas.
Vakare užėjo į mano kambarį.
Esmė ta, kad jis buvo gan mielas.
Niekad nesakė, kad myli mane ar panašiai.
- Man labai gaila. - Viskas gerai. Aš suprantu.
Turbūt laikai mane pasibjaurėtina?
Kaip ir sakiau… aš suprantu.
Pasakyk ką nors daugiau, Deni Salivanai.
Mano brolis, kai buvo mažas.
Nežinojau, kad turi brolį.
Neturiu. Jau nebe.
Turbūt vieną dieną Adamas tiesiog nebeatlaikė.
Man labai gaila.
Daug apie tai negalvoju.
Aš galvoju. Jis visada alsuoja man į sprandą.
Supratai?
Sunku nesuprasti.
Jaučiu, kaip jis kvėpuoja į mane per petį.
Užuodžiu jį,
tada atsiranda metalinė dėžė, ir jis įspraustas joje kartu su manim.
Jėzau Marija.
Jie kol kas padėti nepasisiūlė.
Todėl visada bėgu.
Tik neatrodo, kad galėčiau pabėgti užtenkamai toli.
Padaryčiau bet ką, kad jis dingtų.
Deni, nemanai, kad laikas mums pakalbėti apie tai, kas nutiko Adamui?
Ne.
Gerai, Deni. Koks buvo tavo planas?
Norėjau suteikti Ari antrą progą…
būti laiminga.
Sau irgi.
Ir sau? Kaip tai?
Antrą progą…
ką nors išgelbėti.
Nagi, Deni. Mesk iš tritaškio zonos.
- Gerai. Tiek tetrūko. - Deni, kvietei?
Kaip laikaisi, Džoni?
- Atsigersiu vandens. - Gerai.
Maikai.
Labas.
Kas naujo, Deni?
Norėjau paklausti, gal galėčiau pasikalbėti su mūsų vyruku.
Ką?
Tam turi mane.
Tu investuoji kapitalą. Aš pasirūpinu tiekėju.
- Tai darbo pasidalijimas. - Taip. Žinau.
Bet jei norėčiau įsigyti dar kai ko be žolės?
Ko? Kokso? Galėčiau gauti kokso. Manai, turėtume pradėti stumdyti koksą?
Ne, Džoni. Nenoriu pradėti stumdyti kokso.
Klausyk, aš tik noriu su juo pasikalbėti, gerai?
- Dabar jis gyvena Brukline. - Žinau, kad gyvena Brukline.
Džoni, klausyk, man tikrai to reikia, girdi. Aš tik noriu su juo pasikalbėti.
Jo, ką veikiat? Kalbam ar žaidžiam krepšinį?
- Ateinu. - Pinigai tavo, seni.
- Susitinkam metro stoty 15.00 val. - Ačiū.
- Nesakyk Maikui. - Nuvažiuosim.
Laikyk kamuolį. Varom. Mesk. Gerai.
Jis senokai tavęs nematė, todėl leisk kalbėti man, gerai?
Pasakei, kad aš atvažiuosiu, ar ne?
Žiūrėkit, kas atėjo. Pasiilgai manęs?
Užeikit.
- Kaip sekasi, seni? - Užsikišk.
Tai ko nori?
Mūsų diena penktadienis. Šiandien ne penktadienis.
Sėskit.
Atsiprašau.
- Nori užtraukti? - Ne.
Su sniegučiu.
Nereikia, ačiū.
Tai ko nori?
Sakei, kažko naujo. Kokso?
Pelno marža aukštesnė, bet man reiks didesnio užstato,
jei nori, kad gaučiau prekę.
- Gali man suveikti ginklą? - Ką?
- Ką tai reiškia? - Deni, tu rimtai?
Kodėl manai, kad galiu suveikti tau ginklą?
- Galiu sumokėti. - Gali man sumokėti?
Taip, galiu tau sumokėti.
Nejaugi?
Nori mane pakišti?
- Mes niekad tavęs nepakištume. - Tikrai n…
Užsičiaupk. Galvoju.
Tikrai nori ginklo?
Turiu ginklą, bet jis brangus.
Kainuos daugiau nei vien pinigus, kale.
- Ne. - Užsičiaupk.
Štai tas išsigimėlis.
Turiu 350 žalių su savimi.
Pinigų neužtenka.
Negaliu.
Negali?
Žiūriu į tavo burną
ir jaučiu, kad gali.
Tai buvo klaida. Atsiprašau, kad sugaišinau.
Pala.
Neatsiprašinėk. Sėsk.
Sėsk.
Prašau, gal gali man tiesiog parduoti, žmogau?
Pažiūrėkim, ar gerai supratau. Ateini į mano namus.
Prašai šaunamojo ginklo,
- o paskui mane įžeidi? - Nenorėjau įžeisti, gerai?
Bet tą dabar darai, Deni. Įžeidinėji mane.
Tai nori ginklo ar ne?
- Aš tau pasmaukysiu. - Ne, Deni.
Tai kaip? Klausyk, neturiu visos dienos.
Aš tau pasmaukysiu.
Tu man pasmaukysi?
Žiūrėk, kas čia tapo davatka.
Gerai. Pasmaukysi.
Mano berniukui nepatinka keistenybės.
Nagi.
Nesąmonė, Deni. Tau net nepatinka vaikinai.
Dėl to netapsiu gėjumi, Džonai, suprask. Man tik labai reikia ginklo.
- Kodėl? - Tiesiog patikėk manimi.
„Patikėk manim“? Ką reiškia „patikėk manim“, blemba? Patikėk manim.
Klausyk, pažįstu Andželą. Tu nenori taip su juo suartėti.
Kas per šnabždesiai, blemba? Baikit tas nesąmones. Mes gatvėje.
Tiesiog eikim namo.
- Deni. - Ką, pavydi?
Užsikrušk. Daryk, ką nori, blemba. Aš išeinu.
Eini ar ne?
Taip. Palauk.
Ateik čia. Čia nuošaliau.
STATYBVIETĖ
NEITI!
Tikrai jo nori?
Kur pinigai?
Taip. Čia.
Tikrai nori ginklo? Tau jo reikia?
Taip, man jo reikia. Taip.
Gerai. Pirmyn. Žinai, ko noriu.
Ne. Klaupkis.
Noriu, kad pačiulptum.
Sakei, kad galiu…
Kale, neaiškink man, ką sakiau, blemba.
Sakau tau, noriu, kad pačiulptum.
Aišku?
Dabar pražiok tą gražią burnytę. Išsižiok. Pražiok gražią burnytę.
Taip. Dabar klaupkis, kaip sakiau.
Klaupkis!
Taip, štai šitaip.
Taip.
Žinai, ką daryti.
- Ne, aš nemoku… - Nesvarbu, išsigimėli.
Prašau.
Paklausyk manęs.
Jei rėksi, ištaškysiu tau smegenis.
Girdi?
Farai net nemirktelės. Dar vienas pedikas, kuris nebekels rūpesčių.
- Aš tik atliksiu jų sumautą darbą. Taip? - Taip.
Žiokis. Taip. Štai taip.
O dabar prie darbo.
Pražiok tą gražią burnytę, blemba.
Mano nosis!
- Bėk! - Mano nosis!
Mano nosis!
- Sulaužei man nosį! - Nagi.
- Čia tavo metro traukinys? - Taip. Varyk.
Eina šikt.
- O šūdas. - Turi ginklą?
Turiu.
O Dieve.
Matei jo veidą, seni?
Jam tikrai lūžo nosis, seni. „Mano nosis“.
- Paplūdo kraujais. Šūdas. - O Dieve.
Negaliu patikėti, kad grįžai, biče.
Labas.
Štai taip…
Kodėl taip keistai elgiesi?
Kaip suprasti?
Kur buvai?
Niekur.
Pirkau tau dovaną.
Klausyk, vien dėl to, kad vakar ryte pasikalbėjome,
netapome sumauta porele.
Gerai, tiek to. Parodyk.
Eina šikt.
Jis nebuvo skirtas naudoti.
Tik pamaniau, kad turėdama ginklą ji jausis saugesnė,
ir norėjau jai padėti.
Jis buvo tik tam, kad būtų.
- Patinka? - Tai duodi man šitą daiktą?
Taip.
Kuriam velniui man ginklas?
Kad visą laiką nebijotum. Jei jis grįš, supranti?
Keistai miela.
Pavogei ginklą Arijanai, bet ne tam, kad panaudotų?
Be abejo, suprantu, kaip skamba. Bet sakau tiesą.
Pykšt.
Rankas aukštyn, šikniau.
Ištaškysiu tavo sumautas smegenis.
Aš to nenoriu.
Atsikratyk jo, gerai?
Ar bent bandei jo atsikratyti?
Ne.
Gerai. Tik noriu apžvelgti, ką man sakai.
- Kažką užpuolei… - Džonis kažką užpuolė.
…kad pavogtum ginklą. Ginklą, kurio neketinai panaudoti…
bet pasilaikei, kol panaudojai šaudynėse.
Aš nieko nenušoviau.
Ar supranti, kaip, mano akimis žiūrint,
gali atrodyt, kad nuo pat pradžių tai buvo tavo sumanymas?
Jėzau Marija!
- Labas rytas. - Šūdas. Labas rytas.
Gal nepalik jo atviroje vietoje.
Spėju, jis Andželo?
Džonis papasakojo, kas nutiko.
Tas bičiukas turi didžiulius kiaušus.
Kvailas kaip bato aulas, bet drąsus.
Gal tau reiktų apsiskalbti?
Jei tikiesi kada nors su kuo nors sugulti.
Apie ką tu kalbi?
Apie Anabelę.
Pakvietei ją ketvirtadienio rytą.
Anabelė ateina čia?
Tau taip dažnai nutinka?
Ar dažnai kažką pamiršti?
Kodėl klausinėjate vis to paties?
Žmonės nuolat ką nors pamiršta.
Tiesiog mano atmintis ne per geriausia.
Nenorite užsirašyti į savo bloknotėlį?
Ne.
Labas rytas.
Sveika, užeik.
Ką šiandien veiksime?
Aitvaras?
Pasakei be reikiamo entuziazmo, kurio aitvaras nusipelno.
Atsiprašau. Aš nesižaviu aitvarais.
Visi žavisi aitvarais.
Pasirodo, ne visi.
Sunkus atvejis?
Lažinuosi, kad galiu priversti tave persigalvot.
Vargu. Klausyk, tiesiog aitvarai išties man ne prie…
Aš dievinu aitvarus.
Taip. Kaip ir reikėjo tikėtis.
Taigi, dabar tu studentė.
Taip.
Patinka?
Patinka. Tik ne to tikėjausi, supranti?
Norėjai važiuoti mokytis?
Taip. Manau, kad taip.
O po to turbūt nenorėjau.
Kodėl? Nes metei mokyklą?
Ne, tiesiog tai nebegalėjo išsipildyti.
Batas atsirišo.
O šūdas.
Užrišiu.
Ačiū.
Vis dar galėtum mokytis.
- Taip manai? - Taip.
Padėk atsistoti. Užpakalis nutirpo.
- Pasiruošęs skraidinti aitvarą? - Žinoma. Gerai.
Gerai.
Žinai, nebuvau tikra.
Mano tėtis norėjo, kad važiuočiau.
- Į koledžą? - Taip.
Pasirodo, ten visai šaunu.
Manau, tau patiktų.
Taip, man patinka mintis apie koledžą.
- Tikrai? - Taip, manau, būtų smagu.
Ką studijuotum?
Anksčiau daug piešdavau.
- Pamenu. - Tiesą sakant, vis dar piešiu.
Tai gal studijuočiau dailę. Nežinau.
Gal ir būtų šaunu.
Denis Salivanas, žymus menininkas.
Gerai skamba.
Negali žinoti.
Taip galėtų nutikti.
Nagi! Varom, aitvarų mylėtojau!
O Dieve.
O šūdas.
O Dieve. Šūdas.
Bėk!
Ką gi, tai oficialu. Dabar aš mėgstu aitvarus.
Sakiau.
Ar dar kas nors yra namie?
Tikiuosi, kad ne.
Užsičiaupk. Taip negražu.
Prašau, išdžiovink jas.
Taip, ponia. Nori alaus?
Turi ko nors stipresnio?
- Žinoma. Tik leisk man… - Palauk, virš šaldytuvo, ar ne?
- Taip. - Pamenu iš vakarėlio.
Verčiau jau būtum teisus, kad namie nieko nėra.
Gerai.
Dieve.
Anabele, radai?
Anabele?
Tu juos nupiešei?
Taip, bet čia nieko ypatingo.
- Tai tik… - Deni, piešiniai nuostabūs.
- Tikrai? - Taip. Šūdas. Taip.
Čia mano mama.
Kažkas ateina.
- Nieko negirdėjau. - Pasiimk kelnes.
- Pasiimk kelnes. Eik. - Gerai.
- Eik. - Kelnės!
Žinai tokį Liusjeną Froidą?
Jis dailininkas.
Gal rytoj galėtume nueiti į biblioteką.
Galėčiau tau kai ką parodyti.
Taip, norėčiau.
Tikrai?
Taip.
Gerai.
Mano tėtis turi draugą, jis - dailės profesorius Barucho koledže.
Galiu jam juos parodyti?
Rimtai?
Vis kartoji tą patį.
Nes jaučiuosi taip pat.
Viskas gerai.
Tu išties gabus, Deni.
Ačiū.
Viskas gerai.
- Man reikia palįst po dušu. Gerai? - Taip.
Gerai.
Galiu pasiskolinti marškinėlius?
Žinoma. Ten.
Gerai.
Ne tame stalčiuje. Atsiprašau, jie tame… Taip.
Ką ten turi? Nešvankius žurnalus?
Deni?
Deni, kas nutiko tą vakarą?
Mes tiesiog užmigome.
Liaukis, Deni.
Kas nutiko tame name?
Kur tu, išsigimėli, blemba?
Sulaužei man sumautą nosį.
O šūdas. Anabele.
Anabele.
- Anabele, kelkis. - Kas?
- Kas negerai? Tau viskas gerai? - Viskas gerai. Nagi. Kelkis.
Denai, kur tu, po galais?
- Kas jis? - Nesvarbu.
- Kas vyksta? - Lįsk į spintą.
- Deni, tu mane gąsdini. - Viskas gerai.
- Lįsk į spintą. - Kas… Paaiškink.
- Kas vyksta? - Žiūrėk, Anabele.
Tiesiog baik. Tiesiog nebekalbėk.
Jam reikia manęs, ne tavęs. Tiesiog lik čia.
Tau viskas bus gerai.
- Viskas gerai. - Gerai.
Girdžiu tave!
Noriu savo ginklo ir tavo sumautos subinės!
Šūdas.
Andželai, atiduosiu tau ginklą.
Gali pasiimti. Aš tik… Šūdas. Blemba.
Atsiprašau. Girdi? Atsiprašau.
Tu atsiprašai?
Atsiprašai, subingalvi? Parodysiu tau atsiprašymą.
Tavim dėtas nesislėpčiau.
Bus tik blogiau.
- Ką čia turime? - Ne!
- Šūdas… Taip. Užsičiaupk. - Ne!
- Deni, duok ginklą, dabar. - Kas tu tokia, blemba?
- Deni! - Ką čia turime?
- Šito ieškojai? - Prašau.
Ne, prašau.
Kas dabar kalė?
- Kas dabar kalė? - Ne.
Ne.
Tu kalė.
Apsišlapinai.
- Bėk! - Gerai.
Dabar tu saugi.
Anabele, viskas gerai.
Dabar tu saugi. Jis išėjo.
- Anabele, viskas gerai… - Neliesk manęs.
- Ne… Pasitrauk nuo manęs! - Tu saugi, Anabele, viskas gerai. Kas…
Pasitrauk!
- Anabele, prašau. - Pasitrauk nuo manęs!
- Palik mane ramybėje! - Kvaily tu!
- Atsinešei ginklą į mano namus? - Ichakai…
Kodėl? Pažiūrėk, ką privertei mane padaryti!
- Kas vyksta? - Jis atsinešė čia ginklą!
Jis jį suveikė man.
Tu irgi čia įsivėlusi?
Sulaužei mano taisykles. Turi išeiti.
- Ichakai. - Atsiprašau.
Negali manęs išvaryti.
Šiandien.
Jūs abu.
Aš labai atsiprašau.
Atsiprašymas stogo virš galvos nesuteiks, ar ne?
Šūdas.
Deni, ką vis dar veiki tame name?
Grįžk namo. Mama tavęs pasiilgo.
Galim apie viską pasikalbėti.
Kaip nori.
Apgailestauju.
Bandžiau jį įkalbėti, kad ir tau leistų pasilikti.
Žinai, gal ir buvai teisus dėl ginklo.
Tikrai?
Ar pasakytum, kad jauteisi,
jog Arijana tavim manipuliuoja, kad darytum tai, ko ji nori?
Tuo metu ne.
O dabar?
Gal.
O jei galėčiau tai užbaigti?
Taip, o jei?
O jei žinočiau, kad jis niekad daugiau pas mane neateis?
Tada galėtum iš tikrųjų gyventi.
Taip.
Ichakas tiesiogine prasme slepia visokį mėšlą kojinių stalčiuje.
Gali patikėti?
Jis buvo skirtas tik dėl viso pikto.
O jei nelauksiu?
Jei pirma jį išgąsdinsiu, kad žinočiau, jog jis niekad negrįš?
Bet tik išgąsdinsiu, ar ne?
Bet stipriai. Niekas neturi nukentėti.
Tik noriu išgąsdinti jį taip, kaip jis išgąsdino mane.
Tik nemanau, kad galiu tą padaryti viena.
Tau niekad nesako, kad kai darai kažką beprotiško,
tuo metu tai neatrodo beprotiška.
Tai koks konkrečiai buvo planas?
Pamojuoti ginklu. Iššauti jam virš galvos.
Išgąsdinti jį.
Tas incidentas su Andželu, po to Ichakas tave išvarė,
ar gali būti, kad pasijutai pasiekęs ribą?
Gal pasijutai priverstas pulti?
Vėl kalbate taip, lyg viską vien aš būčiau padaręs.
Nepadariau to vienas. Jūs tą žinot.
Ačiū.
Ar Arijana pasakė tau, kur gali rasti
ją išprievartavusį vyrą?
Ji sakė, kad jis penktadieniais po darbo važiuoja į lažybų punktą.
Ar tau tai neatrodo keista?
Ne, kodėl turėtų? Daug žmonių eina į lažybų punktus. Tai…
Tiesiog palaikiau tai sutapimu.
Kas jis buvo?
Stok!
Deni, kas jis buvo?
Marlinas.
Kaip tai galėjo būti Marlinas, Deni?
Deni, ką tu darai? Tiesiog šauk!
Dar kartą tavęs paklausiu.
Kaip tavo patėvis galėjo būti Arijanos prievartautojas?
Nežinau.
Pamaniau, gal Marlinas pažinojo jos tėvą.
Judu su Arijana gyvenote tame pačiame name - kaip?
Sutapimas?
Nepanašu, ar ne?
Nagi, Deni. Turbūt apie tai galvojai, ar ne?
- Kaip taip galėjo būti? - Ką norit, kad pasakyčiau?
Nenoriu, kad ką nors sakytum.
Kad visa tai nuo pat pradžių buvo surežisuota, taip?
O jei buvo?
- Kas? - Surežisuota. Surežisuota kam?
Paimk juos. Paimk pasus.
Keliauk, susirask tėvą.
Argi ne akivaizdu?
Jie visąlaik iš manęs to norėjo.
Nuo pat tos akimirkos, kai pasirodė tame name,
jie norėjo, kad susirasčiau tėvą.
Todėl taip ir padariau.
JEI JUMS AR ŽMOGUI, KURĮ PAŽĮSTATE, REIKIA PARAMOS,
EIKITE Į „APPLE.COM/HERETOHELP“
Išvertė Sandra Siaurodinė