Aizbraucu uz to veco īres namu, kur viņš dzīvoja.
-Atvaino! Ko nozīmē "aizbraucu uz"? -Iegāju iekšā.
Vai kāds tevi vismaz ielaida?
-Durvis nebija aizslēgtas. Tas palīdz? -Nē. Tā ir uzlaušana un iekļūšana.
Ups!
Ko tu dari, Raja?
Nu, kamīnā es atradu šo.
Vai atpazīsti viņu?
Tā ir meitene no Rokfellera centra.
Ja apraksts ir precīzs, tā ir meitene no Rokfellera centra.
Acumirkli!
Ko… Vai domā, ka tie visi ir upuri?
IEDVESMOJOTIES NO GRĀMATAS THE MINDS OF BILLY MILLIGAN
AUTORS - DANIELS KĪZS
Vai tiešām negribi kokakolu?
Tu zini, ka vēl nav pat 8.00 no rīta, ja?
Un?
Varam par to nerunāt, ja negribi.
Varam te sēdēt un klusēt.
Ja pateicu A, jāsaka arī B.
Tā mēdza teikt mana mamma.
Gudra sieviete.
Cik ilgi pirms incidenta tas bija?
Vai varam to tā nesaukt?
Kā tu gribētu? Apšaude?
Nē.
Apmēram nedēļu.
Bet par to jūs nerunājāt?
-Vēl ne. -Kāpēc?
Laikam tāpēc, ka tieši viņas pateiktais to domu man vispār radīja.
Kas?
Ja mēs torīt uz to ēstuvi nebūtu aizgājuši,
nekas tāds nebūtu noticis.
Ir viens čalis, kas man patīk. Džeroms.
Es viņu šad tad satieku, un tiešām - viņš man ļoti patīk.
Un es viņam arī patīku. Nu, kam nepatiktu?
Nu, kam nepatiktu?
Un ik reizi, kad kļūstam tuvi, es visu totāli sačakarēju.
P. S. Ar "tuvi" šajā kontekstā es domāju drāšanos.
Liels paldies par kopsavilkumu.
Ik reizi, kad kāds man šādi kļūst svarīgs, es atsalstu.
Pat mans ķermenis kļūst auksts.
It kā es būtu iesprostota metāla kastē, kas kļūst arvien mazāka.
Es jūtu, ka tā mani spiež, un nevaru paelpot.
Es jūtu vienīgi to. Citu sajūtu vairs nav.
Ja netikšu ārā, es miršu.
Kā teicu, tā ir tikai tad, kad kāds man tiešām patīk,
tāpēc gadījuma seksam tās ir labas ziņas.
Kas ar tevi notika?
Nu beidz! Domāju - tas ir diezgan skaidrs.
Nav jau nekāda raķešu zinātne vai kas.
Kurš tas bija?
Mana tēta draugs.
Naktīs viņš mēdza nākt manā istabā.
Lieta tāda, ka viņš izturējās diezgan jauki.
Nekad neteica, ka mani mīl vai ko tādu.
-Atvaino! -Nekas. Es saprotu.
Tagad tu noteikti domā, ka esmu pretīga.
Kā jau teicu… es saprotu.
Pasaki vairāk, Denij Salivan!
Mans brālis, kad viņš bija mazs.
Nezināju, ka tev ir brālis.
Nav. Vairs nav.
Un pieņemu: kādu dienu Ādams to vairs nespēja izturēt.
Man ļoti žēl.
Es par to pārāk daudz nedomāju.
Es gan. Viņš mani nospiež visu laiku.
-Piefiksēji, kā pateicu? -Bija grūti nepamanīt.
Es jūtu, kā viņš pār plecu elpo man virsū.
Es viņu saožu.
Tad uzrodas tā metāla kaste, un viņš ir iespiests tur kopā ar mani.
Ak kungs!
Līdz šim nav piedāvājies palīdzēt.
Tāpēc es vienmēr bēgu.
Tikai šķiet, ka nespēju aizbēgt pietiekami tālu.
Es darītu jebko, lai viņš izzustu.
Denij, vai nedomā, ka ir laiks parunāt par to, kas notika ar Ādamu?
Nē.
Labi, Denij. Tad kāds bija tavs plāns?
Es gribēju dot Arijai vēl vienu iespēju…
būt laimīgai.
Un arī sev.
Arī tev? Kā tā?
Vēl vienu iespēju…
kādu izglābt.
Nu, Denij! Met no trīspunktu līnijas!
-Labi. Pietrūka tik. -Denij, tu zvanīji?
Kā sviežas, Džonij?
-Ei, aiziešu padzerties. -Labi.
Maik!
Sveiks!
Nu, kas ir, Denij?
Es prātoju, vai es varētu aprunāties ar mūsu čali.
Ko?
Tam esmu domāts es.
Tu reinvestē kapitālu. Es runāju ar piegādātāju.
-Darba dalīšana. -Jā. Es to zinu.
Bet ja nu es gribētu nopirkt bez zāles ko citu?
Ko? Koku? Varu tev koku dabūt. Domā - mums jāsāk tirgot koku?
Nē, Džonij. Es negribu sākt tirgot koku.
Klau, es tikai gribu ar viņu aprunāties.
-Tagad viņš dzīvo Bruklinā. -Zinu, ka Bruklinā.
Džonij, klau, man tiešām to vajag, ja? Gribu aprunāties.
Jou, ko mēs darām? Runājam vai spēlējam basketbolu?
-Nāku. -Tu esi maksātājs, vecīt.
-Gaidi pie vilciena trijos! -Paldies.
-Ei! Maikam nesaki! -Aizbrauksim.
Plauksta uz bumbas. Aiziet! Met! Labi.
Viņš tevi sen nav redzējis, tāpēc ļauj runāt man, ja?
Tu taču viņam pateici, ka būšu, ko?
Skat, kas atnākuši! Sailgojāties?
Nāciet iekšā!
-Nu, kā veicas, vecīt? -Aizveries!
Ko gribat? Mūsu diena ir piektdiena. Šodien nav piektdiena.
Apsēdieties!
Atvaino!
-Gribi uzpīpēt? -Nē.
Tajā ir mazliet putekļu.
Nevajag, paldies.
Tad ko tu gribi?
Teici - kaut ko jaunu. Koku?
Nu, peļņa iznāk lielāka, bet man vajadzēs arī lielāku priekšapmaksu,
ja gribi, lai to dabūju.
-Vai vari dabūt man šaujamo? -Ko?
-Kas par lietu? -Denij, nopietni?
Kāpēc domā, ka varu to dabūt?
-Es varu tev samaksāt. -Ak tā?
Jā, varu samaksāt.
Vai tiešām?
Gribi mani iegāzt?
-Mēs tevi neiegāztu. -Nekādā z…
Aizverieties! Es domāju.
Tiešām gribi šaujamo?
Man ir, bet tas ir dārgs.
Ar naudu vien nepietiks, tirliņ!
-Nē. -Klusu!
Ko teiksi, ķēms?
Man līdzi ir 350 zaļo.
Ar naudu nepietiek.
Es nevaru.
Nevari?
Nu, es tagad skatos uz tavu muti,
un man ir sajūta, ka zinu labāk.
Tā bija kļūda. Atvaino, ka izšķiedu tavu laiku.
Pa, pa.
Neatvainojies! Apsēdies!
Sēdi!
Lūdzu, vai nevari man to vienkārši pārdot?
Ļauj man saprast! Tu ierodies manā mājā,
lūdz man šaujamieroci
-un tad izrādi necieņu? -Es nedomāju izrādīt necieņu.
Bet tieši to tu dari, Denij. Tu izrādi man necieņu.
Tad tu gribi to šaujamo vai ne?
-Es to izdarīšu ar roku. -Nē, Denij.
Tad kā būs? Klau, es negaidīšu visu dienu.
Es tev to izdarīšu ar roku.
Tu man to izdarīsi ar roku?
Skat, kā viens te laužas!
Labi. Ar roku.
Manam puikam tādas lietas mājā nepatīk.
Ejam!
Tas ir sviests, Denij. Tev čaļi nemaz nepatīk.
No tā es par geju nekļūšu, Džonij. Man tiešām vajag ieroci.
-Kādēļ? -Uzticies man!
"Uzticies man"? Ko tu domā ar "uzticies man"? Uzticies man!
Klau, es Endželo pazīstu. Labāk ar viņu tā nesatuvināties.
Ko, ellē, čukstaties? Tūlīt pat izbeidziet! Esam uz ielas.
Brauksim mājās!
-Denij! -Ko - esi greizsirdīgs?
Ej galīgi! Dari, ko gribi. Es izstājos.
Tu nāc, vai kā?
Jā. Pagaidi!
Nāc te! Te būs klusāk.
BŪVLAUKUMS
NENĀKT!
Tātad tiešām to gribi?
Kur ir nauda?
Jā. Ņem!
Tiešām gribi šo revolveri? Tev to vajag?
Jā, man to vajag. Jā.
Labi. Nu, aiziet! Tu zini, ko gribu.
Nē. Ceļos!
Gribu, lai sūkā.
Tu teici, ka varu…
Tirliņ, nesaki man, ko es teicu.
Es saku, ka gribu, lai to sūkā.
Tu saproti?
Tagad atver savu smuko muti! Atver! Atver to smuko muti!
Jā. Tagad nometies ceļos, kā liku.
Ceļos!
Jā, tieši tā.
Jā.
Tu zini, kas jādara.
-Nē, es nezinu, kā… -Vienalga, ķēms!
Lūdzu!
Ieklausies!
Ja bļausi, izšķaidīšu tavu stulbo pauri.
Vai dzirdi?
Kruķi pat neiesprings. Viņiem būs viens pediņš mazāk, par ko kreņķēties.
-Izdarīšu viņu darbu. Skaidrs? -Skaidrs.
Ver vaļā! Ver vaļā! Jā. Tieši tā.
Tagad ķeries klāt!
Ver vaļā savu smuko muti!
Mans deguns!
-Bēdz! -Mans deguns!
Mans deguns!
-Salauzi degunu! -Nāc!
-Šis ir mūsējais? -Jā. Skrien!
Velns parāvis!
-Nu velns! -Vai dabūji?
Dabūju, dabūju.
Ak mans dievs!
Vai redzēji viņa seju, vecīt?
Deguns bija galīgi salauzts. Zini: "Mans deguns!"
-Asinis straumēm. Velns! -Ak dievs!
Neticami, ka atgriezies, vecīt.
Sveiks!
Sveika!
Kāpēc izturies tik dīvaini?
Ko tu gribi teikt?
Kur tu biji?
Nekur.
Biju tev pēc dāvanas.
Klau, tas, ka vakar no rīta parunājām, nenozīmē, ka esam kaut kādi mīļotie.
Nu labi. Parādi!
Velns parāvis!
Tas nebija lietošanai. Domāju - ja viņai tas būs, viņa jutīsies droši.
Un es gribēju viņai palīdzēt.
Tas bija tikai glabāšanai.
-Nu, tev patīk? -Tu man dāvini to?
Jā.
Kāda velna pēc man vajag ieroci?
Lai tev visu laiku nebūtu jābaidās. Ja nu viņš atgriežas.
Tas ir savādi mīļi.
Tu Arianas dēļ nozagi ieroci, lai tas netiktu lietots?
Es, protams, saprotu, kā tas izskatās, bet es jums stāstu patiesību.
Blīkš!
Rokas augšā, mērgli!
Izšķaidīšu tev galvu.
Es to negribu.
Tiec no tā vaļā, ja?
Vai vispār mēģināji tikt no tā vaļā?
Nē.
Tā. Es gribu rezumēt to, ko man saki.
-Tu kādam uzbruki… -Uzbruka Džonijs.
…lai nozagtu ieroci. Ieroci, kuru tev nebija nolūka lietot…
bet kuru glabāji, līdz izmantoji apšaudē.
Es nevienu nesašāvu.
Vai saproti, ka no mana skatpunkta
izskatās tā, ka sākotnēji tā ir bijusi tava ideja?
Apžēliņ!
-Labrīt! -Velns! Labrīt!
Varbūt nemētā to, kā pagadās.
Pieņemu, ka no Endželo.
Džonijs man visu izstāstīja.
Tam čalim ir dzelzs pauti!
Stulbs kā zābaks, bet dzelzs pauti.
Varbūt tev vajadzētu izmazgāt veļu?
Nu, ja vispār ceri kādreiz nokniebties.
Par ko tu runā?
Par Anabelu.
-Teici, lai viņa atnāk ceturtdien no rīta. -Anabela nāks šurp?
Vai tā tev gadās bieži?
Vai regulāri kaut ko aizmirsti?
Kāpēc to nemitīgi jautājat?
Cilvēki visu laiku kaut ko aizmirst. Man vienkārši nav pārāk laba atmiņa.
Vai negribat to pierakstīt savā bloknotiņā?
Nē.
Labrīt!
Sveika! Nāc iekšā!
Ko šodien darīsim?
Pūķis?
Tu to saki bez vajadzīgā entuziasma, kādu pūķis ir pelnījis.
Atvaino! Es gluži neesmu pūķu cilvēks.
Visi ir pūķu cilvēki.
Acīmredzot ne gluži visi.
Smags gadījums?
Gan es tevi pārliecināšu.
Diez vai. Klau, pūķi tiešām nav mana…
Man pūķi patīk.
Jā. Tā jau domāju.
Tad tagad esi koledžas meitene.
Jā.
Tev patīk?
Jā. Tikai nav tā, kā biju gaidījusi.
-Vai tu gribēji uz koledžu? -Jā. Domāju, ka gribēju.
Un tad laikam vairs ne.
Tāpēc, ka aizgāji no skolas?
Nē, tikai kļuva skaidrs, ka tas nenotiks.
Tava zābaka aukla.
Velns!
Es sasiešu.
Paldies.
Nu, tu vēl varētu iestāties.
-Tu tā domā? -Jā.
Palīdzi piecelties! Man dibens notirpis.
-Esi gatavs laist pūķi? -Jā. Labi.
Tā.
Zini, es nebiju pārliecināta.
Mans tētis gribēja, lai braucu.
-Uz koledžu? -Jā.
Izrādās - tur ir diezgan forši. Domāju, ka tev patiktu.
Jā, man patīk doma par koledžu.
-Tiešām? -Jā, varētu būt interesanti.
Ko tu mācītos?
Es agrāk daudz zīmēju.
-Atceros. -Vispār zīmēju vēl tagad.
Varbūt specializētos mākslā. Nezinu.
Varētu būt forši.
Denijs Salivans - slavens mākslinieks.
Izklausās labi.
Nekad nevar zināt.
Tā varētu notikt.
Aiziet! Aiziet, pūķu cilvēk!
Ak dievs!
Ai, velns! Ak…
Ak dievs! Sasodīts!
Skrien, skrien!
Nu, tas ir oficiāli. Tagad esmu pūķu cilvēks.
Es teicu.
Vai mājās ir vēl kāds?
Ceru, ka nav.
Aizver muti! Tas ir nepieklājīgi.
Lūdzu, izžāvē!
Jā, kundze! Vai gribi alu?
Tev ir kas stiprāks?
-Protams. Es tūlīt… -Pag! Uz ledusskapja, ja?
-Jā. -Atceros no tavas ballītes.
Labāk lai tev taisnība, ka neviena nav mājās.
Tā.
Ak dievs!
Anabela, vai atradi?
Anabela!
Šos zīmēji tu?
Jā, bet tur nekā tāda nav.
-Tie ir tikai… -Denij, tie ir superīgi.
-Tiešām? -Jā. Velns! Jā. Oho!
Tā ir mana mamma.
Kāds nāk.
-Es neko nedzirdēju. -Paķer bikses!
-Paķer bikses! Ej! -Labi.
-Nāc! -Bikses!
Vai zini, kas ir Lūsjans Froids?
Viņš ir gleznotājs.
Varbūt rīt mēs varētu aiziet uz bibliotēku.
Es tev kaut ko parādītu.
Jā, tas man patiktu.
Tiešām?
Jā.
Labi.
Manam tētim ir draugs - mākslas profesors Barūka koledžā.
Vai varu viņam šo parādīt?
Tiešām?
Tu visu laiku tā saki.
Es visu laiku tā jūtos.
Viss kārtībā.
Tu esi tiešām labs, Denij.
Paldies.
Viss kārtībā.
-Man vispirms jāieiet dušā. Labi? -Jā.
Labi.
-Vai varu aizņemties T kreklu? -Protams. Tur.
Labi.
Ne tajā atvilktnē! Atvaino! Tajā… Jā.
Kas tev tur ir? Neķītri žurnāli?
Denij?
Denij, kas tonakt notika?
Mēs vienkārši aizgājām gulēt.
Beidz, Denij!
Kas tajā mājā notika?
Kur, pie velna, tu esi, ķēms?
Tu salauzi man degunu.
Ai, velns! Anabela!
Anabela!
-Anabela, celies! Celies! -Ko?
-Kas? Tev viss labi? -Ir labi. Nāc! Celies!
Den, kur tu esi?
-Kas tur ir? -Nav svarīgi.
-Kas notiek? -Ej garderobē!
-Denij, tu mani biedē. -Viss labi.
-Ej garderobē! -Kas… Pasaki man!
-Kas notiek? -Klau, Anabela!
Lūdzu, beidz! Vienkārši beidz runāt!
Viņam vajag mani, ne tevi. Paliec te!
Tev viss būs labi.
-Viss kārtībā. -Labi.
Es dzirdu, ka esi augšā.
Es gribu savu revolveri un tavu sasodīto pakaļu.
Velns!
Endželo, es tev revolveri atdošu.
Tu vari to dabūt. Es tikai… Velns! Bļāviens!
Es atvainojos, ja? Atvainojos. Es…
Ak atvainojies?
Atvainojies, mūdzi? Es tev parādīšu atvainošanos!
Es tavā vietā neslēptos.
Tā būs tikai sliktāk.
-Kas tad mums te ir? -Nē!
-Velns! Jā. Aizveries! -Nē!
-Denij, ieroci! Tagad. -Kas tu tāda esi?
-Denij! -Kas mums te ir?
-Vai meklēji šo? -Lūdzu!
Nē, lūdzu!
Kurš tagad ir tirliņš?
-Kurš tagad ir tirliņš? -Nē.
Nē.
Tu esi tirliņš.
Apmīzies.
-Skrien! -Labi.
Nu tev nekas nedraud.
Anabela, viss kārtībā.
Nu tev nekas nedraud. Viņš ir prom.
-Anabela, ir labi… -Neskaries klāt!
-Nost no manis! -Esi drošībā. Ir labi. Ko…
Nost!
-Anabela, lūdzu! -Nost no manis!
-Liec mani mierā! -Muļķa puika!
-Ienesi manā mājā ieroci? -Ichāk…
Kādēļ? Re, kas man tāpēc bija jādara.
-Kas te notiek? -Viņš te atnesis ieroci!
Viņš to atnesa man.
Arī tu esi iesaistīta?
Tu pārkāp noteikumus. Tev jāiet prom.
-Ichāk! -Man žēl.
-Tu nevari mani izmest laukā. -Šodien.
Jums abiem.
Man ļoti žēl.
Jā, no žēluma jumts virs galvas neuzradīsies, vai ne?
Velns!
Ei!
Denij, ko tu vēl dari tajā mājā?
Nāc mājās! Tava mamma pēc tevis ilgojas. Varam visu izrunāt.
Skaties pats!
Atvaino!
Mēģināju pierunāt, lai ļauj palikt arī tev.
Varbūt tev bija taisnība, ka dabūji to ieroci.
Tiešām?
Vai nelikās, ka Ariana manipulē, lai tu izdarītu to, ko viņa grib?
Tolaik ne.
Un tagad?
Varbūt.
-Ja nu es varētu to izbeigt? -Jā, ja nu.
Ja nu es zinātu, ka viņš pēc manis vairs nenāks? Nekad.
Nu, tad tu varētu patiešām dzīvot.
Jā.
Ichāks lietas burtiski slēpj zeķu atvilktnē.
Spēj noticēt?
Tas bija katram gadījumam.
Un ja nu es negaidīšu?
Ja nu sabiedēšu viņu pirmā, lai zinātu, ka viņš neatgriezīsies?
Tikai sabiedēšu, ja?
Bet pamatīgi. Neviens nav jāsavaino.
Tikai gribu sabiedēt tā, kā viņš agrāk mani.
Tikai nedomāju, ka varu to izdarīt viena.
Tas, ko neviens nestāsta: kad dari kaut ko traku,
tajā brīdī tas nešķiet nekas traks.
Un kāds tieši bija plāns?
Pavicināt ieroci. Izšaut viņam virs galvas.
Viņu nobiedēt.
Atgadījums ar Endželo un tas, ka Ichāks izmeta tevi laukā…
Vai varētu būt, ka juti - esi nonācis līdz kādai robežai?
Varbūt juties spiests uzbrukt?
Jūs atkal runājat tā, it kā tur būtu bijis tikai es.
Es to nedarīju viens. Jūs zināt.
Paldies.
Vai Ariana tev pateica, kur viņu atrast?
To vīrieti, kurš viņu izvaroja.
Viņa teica, ka piektdienās pēc darba viņš totalizatorā liek likmes.
Vai tev tas nešķiet dīvaini?
Nē, kāpēc? Uz totalizatoru iet daudzi. Tas…
Man likās, ka tā ir sakritība.
Kurš tas bija?
Ei! Stāt!
Denij, kurš tas bija?
Tas bija Mārlins.
Kā tas varēja būt Mārlins, Denij?
Denij, ko tu dari? Šauj!
Es jautāšu vēlreiz.
Kā Arianas izvarotājs varēja būt tavs patēvs?
Nezinu.
Domāju: varbūt Mārlins pazina viņas tēti.
Jūs abi ar Arianu dzīvojāt vienā mājā. Kā?
Sagadīšanās?
Vai tas nešķiet mazticami?
Beidz, Denij! Tu noteikti esi par to domājis.
-Kā tā varēja būt? -Ko jūs gribat, lai saku?
Es neko negribu, lai saki.
Ka tāds bija plāns jau kopš paša sākuma? Vai to?
Ja nu bija?
-Kas? -Plāns. Lai panāktu ko?
Ņem šo! Ņem pases!
Sameklē savu tēvu!
Nu, vai tad nav skaidrs? Tieši to viņi visu laiku no manis gribēja.
Kopš tā brīža, kad uzradās tajā mājā,
viņi gribēja, lai dodos sameklēt savu tēvu.
Un tā es arī izdarīju.
JA JUMS VAI PAZĪSTAMAM CILVĒKAM VAJADZĪGS ATBALSTS,
APMEKLĒJIET VIETNI APPLE.COM/HERETOHELP.
Tulkojusi Inguna Puķīte