Jag gick till det gamla inkvarteringshuset där han bodde.
Kan du definiera "gick till"?
Gick in i.
-Släppte nån åtminstone in dig? -Dörren var olåst. Hjälper det?
Nej. Det är inbrott.
Hoppsan.
Vad håller du på med, Rya?
Tja, jag hittade den här i öppna spisen.
Känner du igen henne?
Det är flickan från Rockefeller Center.
Stämmer beskrivningen, så är det flickan från Rockefeller Center.
Vänta lite.
Tror du… Tror du att alla de här är offer?
INSPIRERAT AV BOKEN THE MINDS OF BILLY MILLIGAN
AV DANIEL KEYES
-Säkert att du inte vill ha en cola? -Du vet väl att klockan inte ens är åtta?
Och?
Vi måste inte prata om det om du inte vill.
Vi kan bara sitta tysta.
Har man sagt A, får man säga B.
Min mamma brukade säga det.
En vis kvinna.
Hur lång tid före incidenten var det här?
Kan vi sluta kalla det så?
Vad föredrar du? Skjutningen?
Nej.
Cirka en vecka.
Men ni pratade inte om det?
-Inte än. -Varför inte?
För att det var vad hon sa till mig som gav mig idén från första början.
Vad?
Om vi inte hade gått ut den morgonen,
så hade inget av det här nånsin hänt.
Det finns en kille jag gillar. Jerome.
Jag ser honom ute och jag gillar honom verkligen.
Och han gillar mig. Jag menar, vem skulle inte det?
Vem skulle inte det?
Och varje gång vi kommer varandra nära, så sabbar jag det totalt.
Med "nära" menar jag "knullar".
Uppriktigt tack för förtydligandet.
Så fort nån börjar betyda nåt för mig så här, så blir jag kall.
Till och med min kropp blir kall.
Det är som om jag vore instängd i en krympande metallbox.
Jag kan känna den på mig och jag kan inte andas.
Alla andra känslor är borta.
Tar jag mig inte ut, så dör jag.
Det händer bara när jag verkligen gillar nån,
så goda nyheter för tillfälligt sex i alla fall.
Vad hände dig?
Kom igen. Det är väl ganska uppenbart? Det krävs knappast ett geni.
Vem var det?
En vän till min pappa. Han kom in i mitt rum på natten.
Grejen är att han faktiskt var rätt snäll.
Han sa aldrig att han älskade mig eller nåt sånt.
-Förlåt. -Det är okej. Jag fattar.
Du tycker väl att jag är rätt motbjudande nu?
Som jag sa… Jag fattar.
Säg fler ord, Danny Sullivan.
Min bror, när han var liten.
Jag visste inte att du hade en bror.
Det har jag inte. Inte nu längre.
Jag antar att Adam till slut inte stod ut längre.
Jag beklagar verkligen.
Jag har slutat tänka på det.
Inte jag. Han hänger alltid över mig.
-Hängde du med där? -Det var svårt att missa.
Jag kan känna honom andas över min axel.
Jag känner hans lukt,
och det är då metallboxen kommer och han är inträngd där inne med mig.
Herre Jesus.
Han har inte hjälpt hittills.
Det är därför jag alltid flyr.
Men jag verkar aldrig kunna fly långt nog.
Jag skulle göra vad som helst för att bli av med honom.
Är det inte dags att vi pratar om vad som hände med Adam?
Nej.
Okej, Danny. Så vad var din plan?
Jag ville ge Ari en andra chans…
…att bli lycklig.
Och mig också.
Dig också? Hur menar du?
En andra chans…
…att rädda nån.
Kom igen, Danny. Gör en trepoängare.
-Okej. Så här nära. -Danny, du ringde?
Läget, Jonny?
-Du. Jag ska dricka lite vatten. -Okej.
Mike.
Hej.
Så vad ville du, Danny?
Jag undrade om jag kanske kunde få prata med vår kille.
Vad?
Det är ju min uppgift.
Du återinvesterar kapitalet. Jag hanterar leverantören.
-Det är vår arbetsfördelning. -Ja. Jag vet.
Men om jag ville köpa nåt annat än gräs?
Vadå? Kola? Jag kan fixa kola. Tycker du att vi borde börja sälja kola?
Nej. Jag vill inte börja sälja kola.
Jag vill bara prata med honom, okej?
-Han bor ute i Brooklyn nu. -Jag vet.
Jag behöver verkligen det här. Jag vill bara prata med honom.
Hördu, vad sysslar vi med? Snackar eller spelar basket?
-Jag kommer. -Du är ju pengamannen.
-Möt mig vid tåget vid tre. -Tack.
Du. Säg inget till Mike.
Handen på bollen. Nu kör vi. Skjut. Okej.
Han har inte sett dig på ett tag, så låt mig sköta snacket.
Du sa väl att jag skulle komma?
Men titta vem som kommer. Har du saknat mig?
Kom, då.
-Så hur är läget, mannen? -Håll käften.
Så vad vill ni?
Fredag är vår dag. Det är inte fredag.
Sätt er.
Förlåt.
-Vill du ha röka? -Nej.
Det är lite damm i.
Det är lugnt, tack.
Så vad vill du?
Du sa nåt nytt. Kola?
Vinstmarginalen är bättre, men jag behöver ett större förskott
om du vill att jag skaffar varorna.
-Kan du skaffa mig en pistol? -Vad?
-Vad är det här? -Seriöst, Danny?
Vad får dig att tro det?
-Jag kan betala dig. -Betala mig?
-Ja, jag kan betala dig. -Säger du det?
-Försöker ni sätta dit mig? -Det skulle vi aldrig.
Håll käften. Jag tänker.
Vill du verkligen ha en pistol?
Jag har en pistol, men den är dyr.
Den kommer kosta dig mycket mer än pengar.
-Nej. -Håll käften.
Här kommer miffot.
Jag har 350 dollar här.
Pengar är inte nog.
Jag kan inte.
Kan du inte?
Alltså, jag tittar på din mun just nu och det känns som om jag vet bättre.
Det här var ett misstag. Ledsen att jag ödslade din tid.
Var inte ledsen. Sätt dig.
Sitt.
Snälla, kan du inte bara sälja den?
Så du kommer in i mitt hus och ber mig om ett handeldvapen,
-och sen är du respektlös? -Det var inte meningen.
Men det är du. Du är respektlös mot mig.
Så vill du ha pistolen eller inte?
-Jag runkar av dig. -Nej, Danny.
Hur ska du ha det? Jag har inte hela dan på mig.
Jag runkar av dig.
Ska du runka av mig?
Värst vad pryd man har blivit.
Okej. Runka av mig.
Min kille gillar inte kuckel i huset.
Kom.
Det här är bullshit, Danny. Du gillar inte ens killar.
Det gör mig inte till bög. Jag behöver verkligen pistolen, bara.
-Varför? -Lita bara på mig.
Vad fan menar du? Lita på mig.
Jag känner Angelo. Du vill inte komma nära honom så.
Vad fan viskar ni om? Lägg av. Vi är på gatan.
Låt oss bara åka hem.
-Danny. -Är du svartsjuk eller?
Dra åt helvete. Gör vad fan du vill. Jag drar.
Kommer du, eller?
Ja. Vänta.
Kom hit. Det är mer privat.
BYGGPLATS
Du vill verkligen ha den här, va?
Var är pengarna?
Ja. Här.
Så du vill verkligen ha pistolen? Behöver du den?
Ja, jag behöver den. Ja.
Okej. Sätt igång då. Du vet vad jag vill ha.
Nej, nej, nej, nej, nej. Ner på knä.
Jag vill att du suger.
Du sa att jag kunde…
Subba, säg inte till mig vad fan jag sa.
Jag säger att jag vill att du suger.
Fattar du?
Öppna den där söta munnen nu. Öppna. Öppna den söta munnen.
Ja. Ner på knä nu som jag sa åt dig.
Ner på knä!
Så där, ja.
Ja.
Du vet vad du ska göra.
-Nej, jag vet inte hur… -Visst, miffo.
Snälla.
Lyssna på mig. Skriker du, så skjuter jag skallen av dig.
Hör du mig?
Snuten skulle inte ens bry sig. Det vore en fikus mindre de slapp oroa sig för.
-Jag skulle bara göra deras jobb. Visst? -Ja.
Öppna upp. Öppna upp. Öppna upp. Ja. Så där, ja.
Sätt igång nu.
Öppna den där söta jävla munnen.
Min näsa!
-Spring! -Min näsa!
Min näsa!
-Du bröt min näsa! -Kom igen.
-Är det här vårt tåg? -Ja. Skynda dig.
Fy för i helvete.
-Jäklar. -Har du den?
Jag har den.
Herregud.
Såg du hans ansikte?
Hans näsa var helt klart bruten. "Min näsa".
-Blodet forsade. Jäklar. -Herregud.
Jag fattar inte att du kom tillbaka.
-Hej. -Hej.
Så där, ja…
Varför är du så konstig?
Vad menar du?
Var har du varit?
Ingenstans.
Jag köpte en present åt dig.
Vi är inget jävla par bara för att vi pratade i morse.
Okej, visst. Visa mig.
Jäklar.
Den skulle inte användas.
Jag trodde bara att den skulle inge trygghet,
och jag ville hjälpa henne.
Hon skulle bara ha den.
-Gillar du den? -Är det här din present?
Ja.
Vad fan behöver jag en pistol för?
Så att du inte är rädd jämt. Om han skulle komma tillbaka, du vet?
Knäppt men gulligt.
Stal du en pistol åt Ariana, som hon inte skulle använda?
Jag vet såklart hur det verkar. Men jag talar sanning.
Pang.
Upp med händerna, din djävel.
Jag blåser skallen av dig.
Jag vill inte ha den.
Gör dig bara av med den.
Försökte du ens göra dig av med den?
Nej.
Okej. Jag vill bara sammanfatta det du har sagt till mig.
-Du överföll nån… -Jonny överföll nån.
…för att stjäla en pistol. En pistol du inte avsåg att använda…
…men behöll tills du använde den i en skjutning.
-Jag sköt ingen. -Kan du se, ur mitt perspektiv,
hur allt det här kan framstå som om det vore din idé från början?
Herregud!
-God morgon. -Helvete. God morgon.
Du kanske borde gömma den här.
Angelos, förmodar jag?
Jonny berättade vad som hände.
Den pojken har ballar av stål.
Dum som fan, men ballar av stål.
Du borde kanske köra en tvätt.
Om du hoppas få ligga nån gång.
Vad pratar du om?
Annabelle.
Du sa torsdag morgon till henne.
Kommer Annabelle hit?
Händer det dig ofta?
Är det vanligt att du glömmer saker?
Varför frågar du det hela tiden?
Folk glömmer saker jämt. Jag har bara ett mindre bra minne.
Vill du inte skriva det i ditt lilla block?
Nej.
God morgon.
Hej. Kom in.
Vad ska vi göra i dag?
En drake?
Du sa det utan den entusiasm som en drake förtjänar.
Förlåt. Jag är inte mycket för drakar.
-Alla gillar drakar. -Tydligen inte riktigt alla.
Hårdnackad, alltså?
Jag kan nog få dig att ändra dig.
Osannolikt. Drakar är bara inte riktigt är min…
Jag älskar drakar.
Ja. Som väntat.
-Så du är en collegetjej nu. -Ja.
Gillar du det?
Ja. Det är bara inte vad jag väntade mig.
Ville du gå på college?
Ja. Jag tror det.
-Och sen ville jag väl inte det. -Varför? För att du hoppade av skolan?
Nej, det slutade bara vara nåt som skulle hända.
-Ditt skosnöre. -Åh, jäklar.
-Jag fixar det. -Tack.
Jag menar, du kan fortfarande gå.
-Tror du det? -Ja.
Hjälp mig upp. Mitt arsle har somnat.
-Redo att flyga drake? -Visst. Okej.
Okej.
Jag var inte säker.
Pappa ville att jag skulle gå.
-På college? -Ja.
Men det visade sig vara rätt coolt. Du skulle nog gilla det.
Ja, jag gillar tanken på college.
-Gör du? -Ja, det kunde nog bli kul.
Vad skulle du plugga?
Jag brukade teckna mycket.
-Jag minns det. -Fortfarande, faktiskt.
Så kanske konststudier. Jag vet inte.
Det vore kanske coolt.
Danny Sullivan, berömd konstnär.
Det klingar fint.
Man vet aldrig. Det skulle kunna hända.
Kom igen! Kom igen, drakfantasten!
Herregud.
Åh, jäklar…
Herregud. Jäklar.
Spring!
Det är officiellt. Jag är drakfantast nu.
Jag sa ju det.
-Är nån annan hemma? -Hoppas inte det.
Stäng munnen. Det är missklädsamt.
-Torka de här, tack. -Ja, ma'am. Vill du ha en öl?
Har du nåt starkare?
-Visst. Låt mig bara… -Vänta, ovanför kylen, va?
-Ja. -Jag minns det från din fest.
Hoppas du har rätt i att ingen är hemma.
Okej.
Gud.
Annabelle, hittade du den?
Annabelle?
Har du tecknat de här?
Ja, men de är inget särskilt.
-De är bara… -De är fantastiska.
-Seriöst? -Ja. Jäklar. Ja. Wow.
Det är min mamma.
Wow.
Det kommer nån.
-Jag hörde inget. -Ta dina byxor.
-Ta dina byxor. Skynda. -Okej.
-Skynda dig. -Byxorna!
Vet du vem Lucian Freud är?
Han är konstnär.
Vi kunde gå till biblioteket i morgon. Jag kan visa dig några grejer.
Ja, gärna.
Säkert?
Ja.
Okej.
Pappa har en vän som är konstprofessor på Baruch.
Får jag visa honom den här?
Seriöst?
Du säger det hela tiden.
Jag känner det hela tiden.
Det är okej.
Du är begåvad, Danny.
Tack.
Det är okej.
-Jag måste duscha först. Okej? -Ja.
Okej.
Får jag låna en T-shirt?
Visst. I byrån.
Okej.
Inte den lådan. Förlåt, det är… Ja.
Vad har du i den? Porrtidningar?
Danny?
Danny, vad hände den kvällen?
Vi somnade bara.
Kom igen, Danny.
Vad hände i det huset?
Var fan är du, miffo?
Du bröt min satans näsa.
Åh, helvete. Annabelle.
Annabelle.
-Annabelle, vakna. -Vad? Vad?
-Är du okej? -Ja. Kom.
Dan, var fan är du?
-Vem är det? -Det kvittar.
-Vad händer? -In i garderoben.
-Du skrämmer mig. -Det är okej.
-In i garderoben. -Vad… Prata med mig.
-Vad händer? -Annabelle.
Snälla, sluta. Sluta prata.
Han är ute efter mig, inte dig. Stanna här.
Du är säker här.
-Det är okej. -Okej.
Jag hör dig där uppe!
Jag vill ha min pistol, och jag vill mosa dig!
Helvete.
Angelo, jag ger dig pistolen.
Du kan få den. Jag bara… Helvete. Fan.
Jag är ledsen, okej? Jag…
Så du är ledsen?
Är du ledsen, din djävel? Jag ska visa dig ledsen.
Jag skulle inte gömma mig, om jag vore du.
Det gör det bara värre.
-Vad har vi här? -Nej!
-Ja! Håll käften. -Nej!
-Danny, pistolen. Nu! -Vem fan är du?
-Danny! -Vad har vi här?
-Letar du efter den här? -Snälla.
Nej, snälla.
Vem är subban nu?
-Vem är subban nu? -Nej.
Nej.
Du är subban.
Du har kissat ner dig.
-Spring! -Okej.
Du är trygg nu.
Annabelle, det är okej.
Du är trygg nu. Han är borta.
-Det är okej… -Rör mig inte.
-Bort från mig! -Du är trygg. Det är okej.
Bort från mig!
-Annabelle, snälla. -Bort från mig!
-Lämna mig ifred! -Dumma pojke!
-Tog du in ett vapen i mitt hus? -Yitzhak…
Varför? Se vad du tvingade mig göra!
-Vad är det som pågår? -Han tog in en pistol hit!
Den var till mig.
Är du också inblandad?
Du bröt mot mina regler. Du måste ut.
-Yitzhak. -Jag är ledsen.
-Du kan inte bara sparka ut mig. -I dag.
Båda två.
Jag är hemskt ledsen.
Ja, ledsen ger inte tak över huvudet, eller hur?
Helvete.
Hej.
Danny, varför är du fortfarande kvar i det där huset?
Kom hem. Din mamma saknar dig. Vi kan prata.
Som du vill.
Jag är ledsen.
Jag försökte få honom att låta dig stanna också.
Du gjorde kanske rätt som köpte pistolen.
Seriöst?
Kände du dig manipulerad
av Ariana att göra som hon ville?
Inte då.
Och nu?
Kanske.
Tänk om jag kunde få slut på det.
Ja, tänk om.
Tänk om jag visste att han aldrig nånsin skulle konfrontera mig.
Då skulle du faktiskt kunna ha ett liv.
Ja.
Yitzhak gömmer bokstavligen skit i sin strumplåda.
Kan du tro det?
Det var bara utifall att.
Men tänk om jag inte väntar.
Tänk om jag skrämmer honom först, så jag vet att han aldrig kommer tillbaka.
Men bara skrämmer honom.
Fast rejält. Ingen behöver bli skadad.
Jag vill bara skrämma honom som han skrämde mig.
Men jag klarar det nog inte ensam.
Det de aldrig berättar är att när man gör nåt galet,
så känns det inte galet just då.
Så vad exakt var planen?
Vifta med pistolen. Skjuta över hans huvud.
Skrämma honom.
Incidenten med Angelo och att Yitzhak sparkade ut dig,
är det möjligt att du kände att du hade nått en gräns?
Kanske kände dig tvungen att attackera?
Du får det att verka som om det bara var jag igen.
Jag gjorde inte det här ensam. Det vet du.
Tack.
Sa Ariana var du kunde hitta honom,
mannen som våldtog henne?
Hon sa att han brukade spela på hästar på fredagar efter jobbet.
Verkar inte det märkligt?
Nej, varför skulle det det? Många spelar på hästar.
Jag trodde bara det var en slump.
Vem var det?
Hördu! Stanna!
Danny, vem var det?
Det var Marlin.
Hur kunde det vara Marlin, Danny?
Danny, vad gör du? Skjut bara!
Jag tänker fråga dig igen.
Hur kunde Arianas våldtäktsman vara din styvfar?
Jag vet inte.
Jag trodde att Marlin kanske kände hennes pappa.
Både du och Ariana bodde i samma hus. Hur?
Av en slump?
Det verkar väl osannolikt?
Kom igen, Danny. Du måste väl ha tänkt på det?
-Hur var det möjligt? -Vad vill du att jag ska säga?
Jag vill inte att du säger nåt.
Att alltihop var upplagt från början?
Tänk om det var det.
-Vadå? -Upplagt. Upplagt för vad?
Ta de här. Ta passen.
Åk och leta upp din far.
Är det inte uppenbart?
Det är vad de ville ha av mig hela tiden.
Sen stunden då de dök upp i huset.
De ville att jag skulle leta upp min far.
Så det var vad jag gjorde.
OM DU ELLER NÅN DU KÄNNER BEHÖVER STÖD,
GÅ TILL APPLE.COM/HERETOHELP
Undertexter: Kristina Donnellan