דני! דני! תירה בו כבר!
אדוני?
תוכל בבקשה לגמור את המשקה ולהדק את חגורת המושב?
- סליחה. - אנחנו מתכוננים
לנחיתה, אז נא לגמור את המשקאות,
- לשבת זקוף... - יופי.
ואנחנו נעשה כל שביכולתנו שהנחיתה
תהיה כמה שיותר חלקה.
בהשראת הספר "24 הפנים של בילי מיליגן" -
מאת דניאל קייס -
נחיתות -
לעזאזל.
שירות המרת מטבעות -
אז אחרי מה שקרה ברוקפלר סנטר, למה לונדון?
יצחק אמר לי לנסוע.
אבל אף פעם לא יצאת מגבולות המדינה.
- איך השגת דרכון? - יצחק השיג לי.
איך?
לא יודע. איך יצחק עושה כל דבר?
אני לא יודעת. לכן אני שואלת.
יש לו קשרים, טוב?
טוב.
אבא שלי היה שם.
אנגלית -
הגעתם לסוכנות הנסיעות המלכותית של לונדון.
נא להשאיר הודעה ונחזור אליכם בהקדם האפשרי.
היי, זה דני סאליבן.
אני הבן של פיט סאליבן.
זה אמור להיות המספר שלו.
הייתי בעיר, אז...
אם פיט יכול לחזור אליי ל...
בעצם לא משנה. אתקשר אליו אחר כך.
תודה. ביי.
לא דיברת הרבה על אביך הביולוגי.
אין הרבה מה לומר. הוא לא היה הרבה בבית,
ואז הוא פשוט עזב.
מתי? מתי זה קרה?
אדם ואני היינו קטנים.
זה היה לפני הכול.
זה היה לפני שעזבת את בית הספר?
הייתי בן שש, בערך.
ידעת שיצחק הכיר את אבא שלך?
לא, לא לפני זה.
אני רק מנסה להבין.
נקלעתי לצרה ויצחק שלח אותי לאבא שלי שיעזור לי, אבל...
איפה הייתה אריאנה?
אמרתי כבר. היא הבריזה לי בדיוק כשהייתי זקוק לה.
כאילו לפי סימן.
מה זה אמור להביע?
היא עזבה אותך כשהיית במצוקה,
ואז יצחק הגיע ונתן לך בדיוק את מה שהיית צריך.
אה, כן? מה זה?
דרכון. וכנראה... גאולה.
סוכנות הנסיעות המלכותית של לונדון -
סליחה.
אנחנו סגורים.
אני מחפש את פיטר סאליבן. פיט סאליבן?
לא שמעתי עליו.
אמרו לי שזו הכתובת שלו.
הבוס ייכנס עוד מעט. תוכל לשאול אותו.
אוכל לחכות כאן?
דורין, דורין, דורין.
זוכרת את האמריקאי שעבד איתי, פיט סאליבן?
אז הבחורצ'יק הנאה שעומד מולך הוא ככל הנראה האחד והיחיד,
דני סאליבן. בנו של פיט. נכון שזה נפלא?
בהחלט.
ג'ק.
שתי טיפות מים אבא שלך.
בוא. זו סיבה למשקה.
אין צורך להדר את פני הזקן.
תודה.
בבקשה. לחיים.
אבא שלי יודע שאני כאן? הוא יבוא הנה?
- איך אתה מכיר... - לאט לאט, נערי.
אבא שלך ואני שותפים עסקיים.
- סוכני נסיעות. - לא, לא בדיוק.
- אז סוכנות הנסיעות... - אנחנו עובדים בחדר האחורי.
טוב, עבדנו.
עכשיו זה רק אני.
אבא שלך לא כאן.
הוא לא בלונדון כבר די הרבה זמן.
- טוב, אז איפה הוא? - אני לא יודע.
לא דיברתי איתו שנים.
שמע, אני מצטער מאוד.
אז מה קרה לו? לאן הוא הלך?
היו לנו עסקים מחוץ למדינה.
זה לא הלך כמו שקיווינו, ודרכינו נפרדנו.
- הוא מת? - חס וחלילה, לא.
לא משהו דרמטי כזה.
הוא חשב שעדיף לו להישאר הרחק מלונדון.
למה?
בחור סקרן, מה?
מה הסיפור שלך, דני בוי?
למה צצת כאן פתאום?
הייתי צריך עזרה.
האיש ששכרתי אצלו חדר אמר לי לנסוע ללונדון למצוא את אבא שלי.
ומיהו איש המסתורין הזה?
שמו יצחק.
ספדי? יצחק ספדי?
גם אתה מכיר אותו?
שככה יהיה לי טוב.
יפה לו.
הוא קיים את הבטחתו.
איזו הבטחה?
אני יכולה לעצור אותך לרגע?
אני רוצה שתשקול את מה שאתה מבקש שאאמין,
וזה שהשותף העסקי של אבא שלך,
והאדם שגר רחוב אחד ממך,
ששכרת ממנו חדר, הכירו זה את זה במקרה?
לא. את לא מקשיבה לי.
טוב.
ג'ק אמר שהם עבדו ביחד
ושאבא שלי תמיד דיבר על פרישה ועל חזרה לניו יורק.
ויצחק האמין לזה.
איזה קשקוש על החלום האמריקני.
ושהוא אמר שאם הוא יחזור לאמריקה לפני אבא שלי,
הוא ישגיח עליי.
אני מספר לך מה הוא אמר.
אני לא אומר שהכול אמת.
בסדר, אבל אתה האמנת לו.
כן, המשכנו לשתות והאמנתי לו.
הוא רץ ליד המטוס, מנופף בידיים.
"עצרו את המטוס הארור! זו מסיבת יום הולדת חמש של הבן שלי!"
והם עצרו.
- מי הדפוק הזה? - הוא טיפס בסולם חבלים, אני חושב.
הכניסו אותו והוא טס לבקר אותך.
כן, הוא התגעגע אליך מאוד, דני.
גם אני מתגעגע אליו.
נו, דני, אתה מתכוון לספר לי מתישהו למה אתה בורח?
או שתמיד אתה נוסע סביב העולם כשרק הבגדים שלך עליך?
לא, אל תדאג.
זה בסדר. לא אשאל אותך שאלות, ואתה לא תספר לי שקרים.
אבל אם אתה צריך עזרה, כמו שאמרת, אז אולי אוכל להציע לך. טוב?
לחיי חברים, ותיקים וחדשים.
טוב, יש לך מקום לינה?
אני מניח שהמקום הזה קצת מעל התקציב שלך.
אתה מניח נכון.
- לעזאזל. סליחה. - מפיות לכאן, בבקשה.
הבירה כאן חזקה יותר.
לא, אתה פשוט אמריקני.
שם, כשאתה מזמין בירה, מגישים לך שתן מוגז.
נראה לי שהגיע הזמן שתלך הביתה,
אידיוט.
איזה דפוק. אלוהים.
מה אמרת?
לא שמעתי אותך. מה אמרת?
כי החבר שלי הגיע לביקור מעבר לים,
ואני יודע שאתה לא רוצה להיראות חסר דרך ארץ, נכון?
יש בעיה, רבותיי?
לא, לא תהיה בעיה ברגע שהגולם הדפוק הזה יתנצל.
סליחה.
לא, אני מצטער.
לא שמעתי טוב.
עוד פעם? מספיק חזק כדי שכל הנוכחים ישמעו אותך.
אני מצטער.
אני לא חושב שהוא שומע אותך. עוד פעם.
אני לא שומע אותך.
אני מצטער.
יפה. לא היה כל כך קשה, נכון?
אני פשוט לא סובל גסות רוח.
אני חושב שהגיע הזמן שתלך.
בוא, דני.
אני פשוט לא מבינה. מה הייתה האמת?
כנראה האמת הייתה שג'ק, אבא שלי ויצחק
עבדו ביחד בעבר ושהייתה להם תוכנית.
אלא שהתוכנית לא הייתה להגן עליי.
כמה פעמים אתה יכול לחשוב שמישהו יבוא ויציל אותך
עד שאתה מבין שאף אחד לא בא?
רוצה לראות את לונדון האמיתית? הנה היא. בוא.
אידיוט דפוק.
- שלום, ג'ינג'ית. התגעגעת אליי? - לא.
מה דעתך שאקפוץ לבקר השבוע? ארעיף עלייך קיתונות של אהבה.
תתחפף.
עדיין ממורמרת בגלל אחותה.
מי זה?
זה לא משנה, דני בוי.
לא משנה.
בוא נמצא לך מקום לינה שהולם את מעמדך, טוב?
- כן? - השכבתי את הילד לישון.
ישן כמו דוב. הוא משתכר בקלות.
לא כדאי לשתות לפני הג'וב.
זה הג'וב, יצחק. אני רוכש את אמונו.
זה לא הג'וב.
עבר רק יום אחד. אני אספק את הסחורה.
זה לא אתה. הוא צריך לספק את הסחורה.
ראית אותו מהחלון מדבר בטלפון?
לא, ראיתי את תא הטלפון.
אז איך אתה יכול לדעת למי הוא התקשר, לא כל שכן, מה הוא אמר.
לא יודע. אולי הוא אמר לי אחר כך.
תראי, שתיתי הרבה באותו לילה,
ויש סיכוי טוב שאני טועה בסדר של הדברים.
הכול קצת מטושטש.
אז מה קרה ביום הבא?
לעזאזל.
דני בוי - דג וצ'יפס רחוב קמדן 12:00 בצהריים! ג'ק -
דני. בדיוק בזמן. אתה רעב?
כן.
כלום לא מרפא הנגאובר כמו דג וצ'יפס.
דג וצ'יפס גדול עם מלח וחומץ.
רוצה ביצה כבושה על יד?
לא, אני מסודר. תודה.
תודה, יקירה. שמרי לך את העודף.
אתה בטוח?
לחלוטין.
אז דני, אתה רוצה שאעזור לך.
הרשה לי לשאול אותך משהו.
אילו פגע בך חץ בחזה, נראה לך שזה היה כואב?
- מה? - חץ פוגע לך בחזה.
שאלה פשוטה. זה כואב? כן או לא?
כן. כן, בטח.
בסדר. חץ נוסף פוגע בך בדיוק באותו מקום.
- מה דעתך, כואב יותר או פחות? - יותר.
בודהא אומר שאת החץ הראשון אתה לא יכול למנוע.
הוא כואב. זה החרא שהחיים זורקים עליך.
אבל החץ השני הוא פחד, הוא חרדה.
הוא הסיפור שאנחנו מספרים לעצמנו על החץ הראשון.
הוא כואב רק עד כמה שאתה מאפשר לו, או שאינו קיים כלל.
אתה מבין?
למה יש שני חצים?
לא ברור למה אני טורח.
אם לא אכפת לך, אתה לוקה מעט בתחום הביטחון העצמי.
אתה צריך לעמוד זקוף. ככה.
גלגל את הכתפיים לאחור, תרים את הראש, תתייצב מול העולם.
יפה. ככה נעים יותר, לא?
לא, לא ממש.
אבל זה נראה יותר טוב.
אדם חייב תמיד להיראות גאה בעצמו.
זה עולה בחצי.
אז בסדר.
כמו חמורה התסבוכת שנקלעת אליה?
עד כדי כך, הא? אני רוצה לעזור לך, דני.
אני חושב שאביך היה נוהג בדיוק אותו דבר אם המצב היה הפוך ו...
והיית הבן שלי.
אבל אתה תצטרך לעזור לעצמך, כן?
ואם אני לא יכול?
תבריג את האומץ שלך למקום שיינעץ, ולא ניכשל.
אתה תמיד מדבר בחידות?
זה פנטמטר ימבי. שייקספיר.
אני מבינה למה בטחת בו, דני.
אני באמת... אני מבינה.
הוא היה כל מה שהיית צריך באותו רגע.
יחס חם, הדרכה. דרך מוצא ממה שקרה בניו יורק.
אבל אני יכולה להגיד אותו דבר על יצחק כשהוא צץ בחיים שלך.
ועל אריאנה.
אבל זו הטענה שלי.
כולם שותפים בזה.
גולה ישראלי, איש עסקים בריטי, נערה אמריקנית. ואבא שלך.
אריאנה ודאי נגררה לזה מאוחר יותר.
הם השתמשו בה כדי להגיע אליי.
יש לך תיאוריה עדיפה?
את חושבת שאני זה שמושך בחוטים?
מה אם התשובה היא כן?
אני לא.
אולי אתה כן? רק לא באופן ש...
אני לא!
דני.
הייתי צריך עזרה.
הייתי צריך שמישהו יעזור לי.
אבל יש בעולם אנשים, שכשהם נתקלים במישהו במצוקה,
כל מה שהם רואים זו הזדמנות.
- יצחק? - זה נעשה, ג'ק?
- עוד יום אחד. - עשה את זה.
מה אם הייתה דרך שאביך היה יכול לעזור לך, דני?
חשבתי שאמרת שאתה לא יודע איפה הוא.
אני לא יודע.
כשאתה בצרה, מה אתה צריך יותר מכול?
כסף, נכון?
כמובן.
אם תשתמש בקלפים שלך נכון, תוכל לצאת מזה עם 3,000 פאונד.
אבל זה לא יהיה קל.
טוב. אז מה זה?
האיש שנכנס לרולס רויס אתמול בלילה נקרא רג'י סילבר.
במקרה הוא חייב לאבא שלך המון כסף.
העסק בחו"ל שאביך היה מעורב בו,
היה ייבוא לא חוקי בשביל רג'י.
אבא שלך, יצחק ואני היינו אמורים להיפגש ולחלק את השלל.
עקב שורת אירועים מצערים, שלא אלאה אותך בהם עכשיו...
אבא שלך עורר את תשומת לבן של הרשויות.
לכן הוא יילקח למעצר אם יחזור לאנגליה.
אז הוא לא הלך לדרוש את חלקו.
הוא עדיין אצל רג'י.
טוב, אז אתה...
אז רג'י הוא מניאק אכזרי, אבל הוא איש משפחה.
דם קודם לעסקים, זה הכול.
אם אתה תופיע, דומה כמו שתי טיפות מים לפיט, ותבקש את החלק שלו,
אולי הוא ירגיש חובה מוסרית לשלם.
למה אתה לא יכול לבקש ממנו?
זה לא תפקידי לבקש, נכון?
חוץ מזה, רג'י ואני לא רואים אין בעין כרגע.
אבל האדם היחיד שיכול לבקש את הכסף של אביך הוא אתה, דני.
בגלל זה עברנו שם אתמול?
זה המון כסף. 6,000 פאונד.
אמרת 3,000 פאונד. מה...
זו העמלה שלי.
אל תיראה ככה. זה רק המחיר של עשיית עסקים.
אני רוצה לעזור לך.
דני, 3,000 ליש"ט יאפשרו לך להוריד פרופיל לזמן מה,
או לחפש את אביך.
תוכל להתחיל בפריז.
שלושת אלפים פאונד. דני בוי, זה נותן לך אפשרויות.
ואפשרויות הן מה שאתה צריך עכשיו.
אני מבין.
רג'י הוא האדם מסוכן וצריך הרבה אומץ.
בסדר גמור, אני מבין.
- לא אבוא בטענות אם... - אעשה את זה.
יפה מאוד.
ילד טוב. אבא שלך היה מתגאה בך.
טוב, בלי כל הפוזה כתפיים שמוטות, קורבן של העולם, טוב?
אנשים כמו רג'י לא מגיבים לזה טוב.
תיכנס לשם בגב זקוף
ובקול רם וברור.
ותדרוש את מה שייך לך.
כן?
בסדר.
תראה להם ממה אתה עשוי.
קדימה. תתחפף.
אני אהיה כאן.
סליחה.
הסמרטוט והדלי מתחת לבר.
סליחה.
אני דני סאליבן. הבן של פיט סאליבן. הוא היה חבר שלך.
לא שמעתי עליו. תתחפף.
הוא עשה איזה ג'וב בשבילך.
הוא מתחבא כרגע. באתי לאסוף את החלק שלו.
איזה ג'וב?
מי שלח אותך?
ג'ק.
שמעו את זה, חבר'ה. מתברר שג'ק שלח אותו.
נו, דבר.
איזה ג'ק?
אני לא יודע מה שם המשפחה שלו.
אני רק מבקש שתיתן לי את מה שאתה חייב לאבא שלי.
- אל תיגעו בי! - לא, לא, לא.
תן לו להגיד את שלו.
זה עניין של עיקרון.
אני בן המשפחה היחיד שנשאר לו
ואני לא יכול לראות אותו יותר בגללך.
בגלל מה שהוא עשה בשבילך.
אז פשוט תן לי את הכסף
ואני אניח לך.
תוציאו אותו מכאן.
עזבו אותי. היי!
אני יודע שאתה מכיר את אבא שלי.
תפסיקו. עזבו אותי!
אני יודע שאתה מכיר את אבא שלי.
תתחפף.
ג'ק?
היי, אני יכול... אפשר לקשר אותי לסוכנות הנסיעות המלכותית של לונדון, בבקשה?
דורין, היי. זה דני סאליבן. ג'ק נמצא?
סליחה, אני מחפש את החבר שלי ג'ק.
אני חושב שהוא אורח קבוע כאן.
אתה. תסתלק.
- אבל אני מחפש את... - תסתלק. תסתלק מיד
או שאתקשר למשטרה.
היי, הבחור שהיה איתי קודם. זה שנתן לך טיפ, ראית...
- אני לא מחזירה את הטיפ. - אני לא מבקש שתחזירי.
- אני... - היי, אל תדבר אליה ככה.
סליחה. לא התכוונתי. אני מצטער.
סליחה.
יש לך במקרה את הטלפון של הבחור שבאתי איתו אתמול?
אנשים באים הנה בגלל הדיסקרטיות.
טוב, אז אני יכול לשלם לך. יש לי...
תתחפף.
שיקרת לי. בן זונה...
אני מבין שחיפשת אותי.
לאן נעלמת, לכל הרוחות?
חשבתי לתת לך זמן להתבוננות עצמית.
בבקשה תפסיק להעמיד פנים שאכפת לך ממני
כשכל מה שעניין אותך כל הזמן זה הכסף.
הגישה שלך קצת מאכזבת אותי, דני, אם יורשה לי לומר.
ברגע שראית שפישלתי, הברזת לי.
זה מה שאתה חושב? שנכשלת?
- לא. - אבל לאן אני אמור ללכת?
- אין לי כסף. - בסדר, תירגע.
- לא רוצה להירגע! - היי!
תקשיב.
אני יודע שהחיים שלך לא קלים. זה מצער.
אבל העבר שייך לעבר. מה שהיה היה.
עכשיו אתה צריך למצוא דרך להפסיק לרחם על עצמך.
החץ השני הוא באחריותך, אתה זוכר?
בוא, שב.
התכלית של כל זה הייתה שיעור באומץ.
שיעור שהיית זקוק לו נואשות.
למה אתה עדיין כאן, דני?
מה זאת אומרת?
למה שלא תיסע הביתה?
כי יעצרו אותי.
כן, ומה?
מה הכי נורא שיכול לקרות?
פחדת להתעמת עם רג'י, נכון? ובכל זאת עשית את זה.
- כיסחו לי את הצורה. - שרדת.
עמדת שם בגב זקוף וביקשת את מה ששייך לך.
נכון, זה לא הניב את התוצאות שרצית.
אבל זה עדיין ניצחון. פחדת. עשית את זה. התמודדת עם ההשלכות.
תפסיק לברוח.
אבא שלך ברח.
נכון?
ברח ממך, ברח מאחיך.
מה אכפת לך בכלל?
דני.
תהיה הגבר שאבא שלך לא היה.
תסתכל לחיים ישר בעיניים.
אני יודע שאתה יכול.
דני, תיפטר מהדרכון שלך ומכל קשר אליי.
וסע הביתה.
וזו הפעם האחרונה שראית את ג'ק?
וכשחזרת לא היה זכר מאריאנה?
לא.
ויצחק?
לא.
שניהם נעלמו כשחזרתי.
למה לדעתך הם נעלמו והשאירו את כל הרכוש שלהם?
אני לא יודע.
א + ג' -
דרכון -
משטרה! כל מי שנמצא בבית, צאו בידיים מורמות!
- הוא יוצא בחזית. - צא הנה!
תמשיך להתקדם!
תרים את הידיים לאוויר מיד!
- תמשיך לנוע קדימה! - לך לאט!
- בוא קדימה. לאט. - תמשיך לנוע קדימה!
- על הרצפה! - רד לרצפה!
לרצפה עכשיו!
אשאל אותך שוב, למה לדעתך הם נהגו כך?
פשוט נעלמו והשאירו את כל החפצים שלהם.
את באמת חושבת שהרגתי אותה? שהרגתי את שניהם?
למה שאעשה את זה? אהבתי אותה.
- בזמן עבר. - אוהב. אהבתי.
מה זה משנה? היא איננה, נכון?
אני יודע מה את חושבת.
אז אולי תגיד לי?
את חושבת שהרגתי את שניהם.
שהגעתי הביתה והרגתי את יצחק ואת אריאנה...
כנקמה על... לא יודע, שהונו אותי.
או ששלחו אותי לג'ק.
אבל אני לא עשיתי שום דבר מזה.
ולמה שמישהו יעשה דבר כזה בכלל?
ישקיע שנים. יעבור לגור בשכונה שלי.
ישגיח עליי. יעמיד פנים שהוא מגן עליי. ידאג לי.
בשביל מה? 3,000 פאונד? ושיעור באומץ?
אין בזה שום היגיון.
לא, אין.
אלא אם זה לא היה רק בשביל 3,000 פאונד.
אלא אם היה הרבה יותר מזה על הכף.
דני, מה קרה לאדם?
דיברנו על אדם.
לא ממש. לא דיברנו.
הוא מת.
איך הוא מת?
אני סיימתי.
סיימתי.
סליחה, התעכבתי קצת הבוקר.
אני ממש לא מתלהב לבוא הנה ככה.
טוב לראות אותך שוב, ג'ק.
באמת?
חרף הסתייגותך מלבוא לכאן,
ברור שדני בצרה צרורה. ואני מקווה שתוכל לעזור לי.
שכנעתי אותו לחזור, לא?
אמרתי לו שהוא צריך לשאת באחריות.
הגיע הזמן שהוא ידע את האמת.
אני חושב שזה רעיון קטסטרופלי.
באמת?
ומה אם זה המוצא היחיד שלו? מה אז?
אם אתם או מישהו שאתם מכירים זקוק לתמיכה -
פנו ל-APPLE.COM/HERETOHELP -
תרגום: גלית אקסלרד