Danny! Danny! Skyt ham, for faen!
Sir?
Kan du drikke opp og feste setebeltet?
Vi gjør oss klare til å lande, så drikk opp, rett opp seteryggen,
og vi skal gjøre landingen så behagelig som mulig.
INSPIRERT AV BOKEN THE MINDS OF BILLY MILLIGAN AV DANIEL KEYES
Faen. Helvete.
- Hvorfor London? - Yitzhak ba meg reise.
Men du hadde aldri vært utenlands.
- Hvordan fikk du pass? - Yitzhak skaffet et.
Hvordan?
- Nei, hvordan fikser Yitzhak ting? - Jeg vet ikke. Det er derfor jeg spør.
- Han har kontakter, OK? - OK.
Faren min var der.
Du har ringt Royal London reisebyrå.
Legg igjen en beskjed.
Hei, det er Danny Sullivan. Jeg er Pete Sullivans sønn.
Jeg fikk dette nummeret.
Og nå er jeg i byen, så...
Hvis Pete kan ringe meg på...
Eller bare glem det. Jeg ringer senere. Takk.
Du har ikke sagt så mye om faren din.
Han var lite hjemme, og så forsvant han bare.
Når var det?
Adam og jeg var små. Det var før alt sammen.
Før du sluttet på skolen?
Jeg var kanskje seks år.
- Visste du at Yitzhak kjente faren din? - Nei, ikke før det.
Jeg prøver bare å forstå.
Jeg hadde problemer, og Yitzhak sendte meg til pappa.
Og hvor var Ariana?
Jeg sa jo at hun stakk da jeg trengte henne.
Nesten som på signal.
Hva mener du med det?
Da hun sviktet, stilte Yitzhak opp med akkurat det du trengte.
Ja? Og hva var det?
Et pass. Og frelse tydeligvis.
Unnskyld?
Vi har stengt.
Jeg ser etter Peter Sullivan. Pete Sullivan?
- Har jeg aldri hørt om. - Jeg har denne adressen til ham.
Sjefen kommer snart. Du kan spørre ham.
Kan jeg vente her?
Doreen, Doreen. Husker du amerikaneren jeg jobbet med? Pete Sullivan?
Denne flotte, unge fyren er tydeligvis selveste
Danny Sullivan. Petes sønn. Er ikke det fabelaktig?
Ja da.
Jack.
Du er prikk lik faren din.
Kom. Dette må feires med en drink. La ikke alder gå før skjønnhet.
Takk.
Vær så god. Bånnski.
Vet pappa at jeg er her? Kommer han hit?
- Hvordan kjenner du... - Rolig nå. Din far og jeg er kollegaer.
- I reisebransjen. - Ikke akkurat.
- Reisebyrået er... - Vi jobber på bakrommet.
Eller det var før. Nå er det bare meg igjen.
Faren din har ikke vært i London på en god stund.
- Så hvor er han? - Jeg vet ikke.
Jeg har ikke snakket med ham på flere år. Jeg er lei for det.
- Hva skjedde? Hvor ble det av ham? - Vi hadde forretninger utenlands.
Det gikk ikke som vi håpet, og våre veier skiltes.
- Er han død? - Herregud, nei.
Nei, ikke noe så dramatisk. Han følte bare det var best å holde seg unna London.
Hvorfor?
Du er visst en nysgjerrig type.
Hva er historien din, Danny Boy?
Hvorfor kom du?
Jeg trengte hjelp.
Husverten min sa jeg burde reise hit og finne faren min.
- Og hvem er denne mystiske mannen? - Han heter Yitzhak.
- Safdie? Yitzhak Safdie? - Kjenner du ham også?
Det var som pokker.
Bra for ham. Han holdt løftet sitt.
Hvilket løfte?
Kan jeg stoppe deg her litt?
Tenk litt på hva du ber meg tro på.
Du sier at din fars kollega
og mannen du leide rom hos, kjente hverandre helt tilfeldig?
- Nei. Du hører ikke etter. - OK.
Jack sa at pappa alltid hadde snakket om å flytte hjem til New York.
Og Yitzhak ble overbevist.
Våset om den amerikanske drømmen.
Og han hadde sagt at hvis han dro tilbake til Amerika før pappa,
skulle han passe litt på meg.
Jeg sier bare hva han sa, ikke at alt var sant.
- OK, men du trodde på ham. - Ja, vi drakk mer, og jeg trodde på ham.
Han løper etter flyet og veiver med armene:
"Stans flyet! Sønnen min fyller fem år i dag!"
Og det gjorde de.
- Hvem er han? - Han klatret opp en taustige, tror jeg.
Og så reiste han hjem til deg.
- Ja, han savnet deg noe veldig, Danny. - Jeg savner ham også.
Så, Danny, har du tenkt å fortelle meg hvorfor du er på rømmen?
Eller reiser du alltid bare i det du går og står i?
Bare ta det med ro.
Det går bra. Jeg spør ikke, og du lyver ikke.
Men hvis du trenger hjelp, kan jeg kanskje hjelpe deg. Greit?
For venner, gamle og nye.
Har du noe sted å bo?
Jeg regner med at dette stedet er litt for dyrt.
Da har du rett.
- Unnskyld. - Kan vi få noen servietter?
Ølen er sterk her.
Nei, du er bare amerikaner. Der borte serverer de urin med kullsyre.
Det er på tide du går hjem. Dust.
For noe søppel. Jesus.
Hva sa du?
Jeg hørte ikke. Hva sa du?
Kameraten min er på besøk fra Amerika, og du vil vel ikke fremstå som ugjestmild?
Problemer, mine herrer?
Nei da. Ikke når dette kreket har bedt om unnskyldning.
Beklager.
Nei, jeg beklager.
Jeg hørte ikke.
En gang til? Så høyt at alle hører.
- Jeg beklager. - Jeg tror ikke han hører deg. En gang til.
Jeg hører deg ikke.
Beklager.
Det var vel ikke så vanskelig?
Jeg kan ikke fordra uhøflighet.
- Nå er det på tide du går. - Kom, Danny.
Jeg forstår ikke. Hva var sant?
Det var vel at Jack, pappa og Yitzhak
hadde jobbet sammen, og at de hadde en plan.
Men den handlet ikke om å passe på meg.
Hvor mange ganger kan du tro at noen skal redde deg
før du forstår at det aldri vil skje?
Vil du se det ekte London? Her.
Jævla dust.
- Hallo, Red. Har du savnet meg? - Nei.
Skal jeg komme en tur denne uken? Overøse deg med kjærlighet.
- Drit og dra. - Hun er sur for det med søsteren hennes.
- Hvem var det? - Ikke tenk på det, Danny-gutt.
Ikke tenk på det.
Nå finner vi passende overnatting til deg.
- Ja? - Jeg fikk gutten i seng. Han sloknet.
Ikke drikk før et oppdrag.
Dette er oppdraget, Yitzhak. Jeg vinner tilliten hans.
- Nei. - Det har gått ett døgn. Jeg får det gjort.
Det er han som må få det gjort.
- Vent, du så ham snakke i telefonen? - Nei, jeg så telefonboksen.
Hvordan kan du vite hvem han ringte og hva han sa?
Jeg vet ikke. Han fortalte det vel senere. Jeg hadde drukket mye,
og det er mulig jeg roter med rekkefølgen.
Alt er litt uklart.
Og hva skjedde dagen etter?
Å, faen.
FISH AND CHIPS CAMDEN HIGH STREET KL. 12! JACK
Danny. Helt presis. Sulten?
Ja, klart.
Fish and chips er aller best mot fyllesyke.
Stor fish and chips med salt og eddik. Syltet egg?
Nei, ellers takk.
Takk, kjære. Bare behold resten.
Er du sikker?
Helt.
Så, Danny, du trenger hjelp.
La meg spørre deg: Hvis du fikk en pil i brystet, tror du det ville gjort vondt?
- Hva? - En pil i brystet.
Enkelt spørsmål. Gjør det vondt?
Ja, selvsagt.
Ja vel. En ny pil treffer på samme sted.
- Gjør det mer eller mindre vondt? - Mer.
Buddha sier at den første pilen kan du ikke slippe unna.
Det er smerte. Hører med til livet.
Men den andre er frykt, det er angst.
Historien vi forteller oss selv om den første pilen.
Det gjør så vondt som du tillater, eller fins slett ikke. Forstår du?
- Hvorfor er det to piler? - At jeg gidder!
Du mangler litt når det kommer til selvtillit.
Du må rette deg opp. Sånn.
Skuldrene tilbake, hev hodet og møt verden.
- Sånn. Føles det ikke bedre? - Nei, ikke egentlig.
Det ser bedre ut. Man skal vise at man er stolt av seg selv.
- ...opp en halv. - Ja vel.
Hvor alvorlig trøbbel er du i? Her.
Så ille? Jeg vil gjerne hjelpe deg.
Jeg tror faren din ville gjort det samme hvis du hadde vært sønnen min.
- Men du blir nødt til å hjelpe deg selv. - Hva om jeg ikke kan det?
Skru motet opp til aller største spenn, da går det ikke galt.
Snakker du alltid i gåter?
Det er jambisk pentameter. Shakespeare.
Jeg kan forstå at du stolte på ham, Danny. Virkelig.
Han var akkurat det du trengte, der og da.
Vennlighet. Veiledning. Hjelp etter det som skjedde i New York.
Men jeg kan også si det samme om Yitzhak da du traff ham.
Og Ariana.
Det er det jeg mener. De har planlagt dette sammen.
En israeler, en britisk forretningsmann, en amerikansk jente. Og faren din, da.
Ariana ble nok hentet inn senere.
De brukte henne for å ta meg.
Har du noen bedre forslag? Tror du at det var jeg som sto bak alt?
- Hva om jeg tror det? - Jeg gjør ikke det.
Men kanskje du gjør det...
Nei!
Danny.
Jeg trengte hjelp.
Noen måtte hjelpe meg.
Men det fins de som bare vil utnytte mennesker i nød.
- Yitzhak? - Er det gjort?
- Én dag til. - Få det gjort.
Tenk om faren din kunne hjulpet deg, Danny.
Du vet jo ikke hvor han er.
Nei. Hva trenger du mest når du er i knipe?
Penger.
Ja da.
Spiller du kortene riktig, kan du tjene 3000 pund her.
Men det blir ikke enkelt.
OK. Hva gjelder det?
Han i Rolls-Roycen i går heter Reggie Silver.
Han skylder din far veldig mye penger.
Din far gjorde en ulovlig importjobb for Reggie.
Din far, Yitzhak og jeg skulle møtes og dele gevinsten.
Men grunnet omstendigheter jeg ikke skal kjede deg med...
...tiltrakk din far seg myndighetenes oppmerksomhet
og ville blitt arrestert om han kom tilbake hit.
Så han gjorde aldri krav på pengene. Reggie har dem fremdeles.
OK, så...
Reggie er en stri jækel, men han er familiemann.
Blod før forretninger, og alt sånt. Hvis du hadde kommet og krevd Petes andel,
tror jeg han kunne følt seg forpliktet til å betale.
- Kan ikke du spørre ham? - Det er jo ikke min sak.
Og Reggie og jeg er ikke så gode venner.
Den eneste som kan be om din fars penger, er deg, Danny.
Var det derfor vi gikk forbi der i går?
Det er mye penger. £6 000.
- Du sa £3 000. Hva... - Jeg skal jo ha min andel.
Ikke se sånn på meg. Forretninger koster.
Jeg vil hjelpe deg.
Med £3 000 pund kan du ligge lavt en stund
eller lete etter din far. Du kan begynne i Paris.
Tre tusen, Danny-gutt, gir deg muligheter. Og valgmuligheter er noe du trenger nå.
Jeg forstår.
Reggie er en farlig mann, og det krever stort mot.
- Og jeg klandrer deg ikke om... - Jeg gjør det.
Ser man det.
Flink gutt. Din far ville vært stolt.
Og ingen duknakket offerholdning nå, er det forstått?
Menn som Reggie liker ikke sånt.
Marsjer inn der med rak rygg og klar stemme.
Og så krever du det som er ditt.
Ja?
Greit.
Vis dem hva du har.
Stikk av gårde.
Jeg venter her.
- Unnskyld? - Moppen står under bardisken.
Unnskyld?
Jeg er Danny Sullivan. Pete Sullivans sønn. Han var en venn av deg.
- Aldri hørt om ham. Stikk. - Han gjorde en jobb for deg.
Jeg kommer for å få andelen hans.
Hva for en jobb?
Hvem har sendt deg?
Jack.
Å, Jack.
Hør på dette, gutter. Jack har visst sendt ham.
Kom igjen.
- Hvilken Jack? - Jeg vet ikke hva han heter for noe mer.
Jeg ber bare om det du skylder faren min.
- Ikke rør meg! - Nei, nei, nei.
- La ham få snakke. - Det er en prinsippsak.
Jeg er den eneste han har,
og jeg får ikke treffe ham på grunn av deg. Det han gjorde for deg.
Bare gi meg pengene, så skal jeg ikke plage deg mer.
Få ham ut herfra.
Nei. Slipp meg. Hei!
Jeg vet du kjenner faren min! Slutt. Slipp meg!
Jeg vet du kjenner faren min.
Stikk.
Jack?
Hei, kan du sette meg over til Royal London reisebyrå?
Hei, Doreen. Det er Danny Sullivan. Er Jack der?
Hei, jeg ser etter Jack. Jeg tror han er stamkunde her.
Kom deg ut.
- Jeg ser bare etter... - Ut med deg. Ellers ringer jeg politiet.
Hei. Han jeg var her med, han som tipset deg...
- Jeg gir dem ikke tilbake. - Jeg ber ikke om det, for faen.
- Jeg bare... - Ikke snakk sånn til henne.
Unnskyld. Jeg mente ikke...
Unnskyld meg.
Du har vel ikke nummeret til han jeg var her med i går kveld?
Gjestene her forventer diskresjon.
- OK, jeg kan betale. Jeg har... - Drit og dra.
Du løy. Jævla...
Jeg hører du har lett etter meg.
Hvor i helvete ble det av deg?
Jeg ville gi deg litt tid til å tenke.
Ikke lat som du bryr deg om meg.
Dette har bare handlet om penger.
For en skuffende innstilling, Danny.
Du stakk da du så at jeg ikke klarte det.
- Er det det du tror? At du mislyktes? - Men hvor skal jeg gjøre av meg?
- Jeg har ingen penger. Nei! - Ro deg ned. Hei!
Hør etter.
Jeg vet at livet ditt ikke har vært lett. Det er leit.
Men det ligger i fortiden.
Nå må du slutte å synes synd på deg selv.
Du bestemmer over den andre pilen.
Kom. Sett deg.
Du har fått lære en lekse om mot.
Og det trengte du sårt.
- Hvorfor er du her ennå, Danny? - Hva mener du?
- Hvorfor reiser du ikke hjem? - For da blir jeg arrestert.
Og så?
Hva er det verste som kan skje?
Du oppsøkte Reggie selv om du var redd.
- Jeg fikk juling. - Du overlevde.
Du sto der med rak rygg. Du krevde det som var ditt.
Det ga ikke resultatet du ønsket.
Men det er likevel en seier. Du var redd, men du gjorde det.
Slutt å flykte.
Din far flyktet.
Gjorde han ikke?
Han sviktet deg og broren din.
Hva bryr det deg?
Danny.
Vær den mannen din far aldri var.
Gjør det livet krever av deg.
Jeg vet du kan.
Danny, kvitt deg med passet ditt. Alt som kan koples til meg.
Og reis hjem.
Og det var siste gang du så Jack?
Og da du kom hjem, var ikke Ariana der?
Nei.
Og Yitzhak?
Nei.
De var borte da jeg kom tilbake.
Hvorfor tror du de bare reiste fra alt de eide?
Jeg vet ikke.
Politi! Kom ut med hendene over hodet!
- Han kommer ut. - Kom hit!
Fortsett!
Hendene over hodet!
- Fortsett! - Gå rolig!
- Kom hit. Sakte. - Fortsett!
- Ned på bakken! - Ned!
Legg deg ned!
Jeg spør igjen. Hvorfor tror du de gjorde noe sånt?
Bare reiste fra alt de eide.
Tror du virkelig at jeg drepte henne? At jeg drepte begge to?
Hvorfor skulle jeg ha gjort det? Jeg elsket henne.
- Fortid. - Elsker. Elsket.
Hva spiller det for rolle? Hun er jo borte.
- Jeg vet hva du tenker. - Fortell.
Du tror jeg drepte begge to.
At jeg kom hjem og drepte Yitzhak og Ariana...
...som hevn fordi de lurte meg.
Eller sendte meg til Jack.
Men jeg gjorde ikke noe sånt.
Hvorfor skulle han ha gjort alt det?
Ofre så mange år. Flytte til nabolaget mitt.
Passe på meg. Late som han forsvarte meg. Bry seg.
For £3 000? Og en lekse i mot?
- Det er jo ikke logisk. - Nei.
Kanskje det handlet om mer enn £3 000.
Kanskje det sto mye mer på spill.
Hva skjedde med Adam?
- Vi har snakket om Adam. - Ikke egentlig.
Han døde.
Hvordan døde han?
Jeg er ferdig.
Beklager, jeg ble litt forsinket.
Jeg liker virkelig ikke å måtte komme hit på denne måten.
- Hyggelig å se deg igjen, Jack. - Er det?
Du uttrykker motvilje mot å være her,
men Danny har problemer, og jeg håper du kan hjelpe meg.
Jeg ba ham jo reise hjem igjen.
- Sa at han måtte ta konsekvensene. - Det er på tide han får høre sannheten.
- Det er et helt katastrofalt forslag. - Jaså?
Tenk om det er hans eneste sjanse?
HVIS DU ELLER NOEN DU KJENNER TRENGER HJELP,
GÅ TIL APPLE.COM/HERETOHELP
Tekst: Trine Haugen