INSPIRERT AV BOKEN THE MINDS OF BILLY MILLIGAN AV DANIEL KEYES
Det er i orden, Danny.
Dette er en prosess som tar tid.
Kanskje vi kan gå litt lenger tilbake? OK?
Kanskje vi kan snakke om...
...deg da du var gutt.
Hva med det?
Kan du fortelle om den gangen alt var bra? Kan du fortelle om et godt minne?
"14, 15, 16, 17, 18, 19."
Vi mistet ballen 19 ganger.
- Og vant. - Utrolig.
Swoboda slo to homeruns.
Men Cubs vant også.
Ikke tenk på Cubs. Jeg lover det, Dan, dette er året vårt.
Slutt å bråke. Sa jeg ikke at det var sengetid?
- Tror du de har kanal ni i London? - Vet ikke.
Det er langt til London.
Du får heie mens jeg er borte. Det trenger de.
Cleon.
- Jones tar plass på merket. - Cleon.
- Jenkins leverer. - Cleon.
Han slår og bommer! De er ute.
Hva?
Mets taper fordi Danny Sullivan ikke heiet høyt nok.
Jeg skal heie. Greit? Jeg skal heie.
Pappa henter meg tidlig.
Skulle ønske du ikke måtte dra.
Jeg kommer til å si det samme til deg når julen kommer.
Du klarer deg fint. God natt, Danny.
God natt, Adam.
Dere var tvillinger?
Mamma sa vi var uatskillelige.
Og det var sant.
Når var dette?
Vi gikk på barneskolen, broren min og jeg.
Sommeren var på hell. Skolen hadde begynt igjen.
Og det var første gang dere var fra hverandre?
Ja.
Og Adam var den som alltid passet på meg.
Kom inn.
- Hei, kompis. - Hei, Bill.
- Skal vi kjøpe noen? - Klart. Eller kanskje det.
Jeg har glemt penger. Har du penger på deg?
Oi.
Jeg har fått ukepenger.
- Vi kan veksle. - Jeg betaler tilbake.
Bare bruk ti cent.
Slapp av. Du får igjen, sa jeg jo.
Velg en hånd, Danny.
Der fikk du igjen.
Moren din tar ikke telefonen.
Telefonsvareren er ødelagt. Ingen vits i å reparere den, sier hun.
Hun er på jobb på sykehuset.
Og siden faren din...
Derfor er Mr. Jones her.
Mr. Jones er rådgiver for barnetrinnet.
Dette er jo ingen god start. Det Mr. Carter gjorde, var uakseptabelt.
- Men man kan ikke rase på den måten. - Det er i orden.
Har du noe du vil si, Danny?
Kan jeg dra hjem?
Klart du kan. Vi to kan møtes en gang i uken.
Gi denne til moren din.
Ikke smell med døren.
Unnskyld, mamma.
God fredag.
Hvordan var den første hele uken i tredjeklasse?
Fin.
- Alt i orden? - Ja, mamma.
Få se smilet ditt.
De flytter ut av pensjonatet.
Ja, vennen. Det skal stenge.
Hvem skal bo der nå?
Jeg vet ikke. Kanskje spøkelser.
Jeg har smurt skiver til deg.
- Kan du ikke bli hjemme? - Dessverre.
Vi har bare lønnen min å leve på.
Og jeg må gå og skifte.
- Kan du ikke bli hjemme? - Du vet at jeg må jobbe, vennen.
Jeg liker ikke å være alene.
- Det går fint. Savner du Adam? - Det er urettferdig.
Send meg til pappa.
Du har listen med telefonnummer. Ring hvis du blir redd.
- La meg få bli med. - Det går ikke.
Bare i kveld.
Vær så snill.
Vær så snill, mamma.
Vær så snill.
OK.
- Herregud. Du får velge. - Bra.
Og jeg velger denne.
Nei. For varm.
Denne.
Fin?
Jeg snakket med moren din.
Hva? Snakket du med mamma?
- Går det bra med henne? - Ja da. Hun har det bra.
Hun vil komme og besøke deg.
- Virkelig? - Ja.
- Hva var det? - Ingenting.
Trodde du hadde ramlet i brønnen.
Skiftet begynner... Å, nei. Glem det.
- Ungen får ikke være her. Det sier loven. - Fargelegg.
- Men Mario sa... - Vi har snakket om dette, Candy.
Tell til ti, og sett på sangen din. Du vet hvilken jeg mener?
Tusen og én, tusen og to, tusen og tre...
- Det er bare i kveld. - Det er det alltid.
...tusen og fire, tusen og fem, tusen og seks...
Det er leit at Pete er den kødden han alltid har vært.
...tusen og åtte, tusen og ni, ti.
Hvis de kommer og får se en unge ved baren...
Det er dobbelt så ille hvis han sitter der.
Ærlig talt, Candy.
Får ikke gutten bruke jukeboksen? Det er ikke min skyld at dere liker samme sang.
- Du er så utrolig irriterende. - På seg selv kjenner man andre.
- Står til, Dan? - Hei, Mario.
Gi ham en cola og en burger. Han er jo tynn som en strek.
- Det er siste gang. Æresord. - Sikkert.
- Takk, men det var... Se hvor du går. - Unnskyld.
Hvordan går det her? Hva skal det være?
Et par mugger med Bud, takk.
Hei, lillegutt. Hva har du der?
En fargebok.
Dinosaurer. Kult.
Har du vært på det naturhistoriske museet?
Ja. I fjerde etasje. Bare dinosaurer.
Ja. De har det store veggmaleriet med pterodaktyler. Dine er finere.
Unnskyld. Du sitter på skjorten min.
- Ja. - Unnskyld.
Hei, der. Hei.
Hvor kommer dere fra?
- Vi tar oss bare en øl. - Jaså?
Ja.
- Hør her, mann. Vi vil ikke ha bråk. - Jaså?
- Danny, kom hit. - Det er best du hører på moren din.
- Ingen har sagt at du får snakke med ham. - Jeg trenger ikke å be om lov.
Niggere er harde i skallen.
Jeg har deg. Bare pust.
Jeg tror blodet den kvelden merket meg for livet.
Hva mener du?
I alt fra gammel jødetro til Shakespeare har blod magiske krefter.
Det kan holde ondskapen unna, eller også kalle den til seg.
Er det sånn du tenker? At det du opplevde, var din skyld?
Alt som skjedde etterpå, kan da umulig ha vært bare tilfeldigheter?
Hei, vennen.
- Hvorfor sover du ikke? - Jeg tenker på slåsskampen.
Jeg er lei for det. Vil du sove i min seng?
Men bare i kveld, altså.
Kom hit.
Vi ble sårbare da pappa dro.
Mamma var alltid skuffet.
Jeg tenkte hun ville ha noen som kunne ordne opp
eller gjøre livet til det hun hadde håpet på.
Vi trengte en reddende engel.
Hallo.
Hei. Jeg heter Marlin. Som fisken.
Vær så god og sitt. Det går fint, Joe.
Jeg lover at jeg ikke biter, Christopher.
Bare sitt.
Kaffe?
- Seriøst? - Ja.
- Gjerne. - OK.
Melk og sukker?
Nei, bare sukker. Sterk og svart som meg.
OK.
Jeg er sjefsrådgiver her og har ansvar for innrulleringen.
Det første jeg vil ha sagt, er at du kan stole på meg.
Jeg vet du ikke tror på det, og det er greit.
Alt du har klart å gjemme unna, kan du gi meg nå. Uten straff.
Hvis de finner noe på deg når du går herfra, kan jeg ikke love noe.
- Nei, mann. Jeg har ingenting. - OK.
Innbrudd.
Ja, mann. Bestemor låste meg ute, og det er meningen jeg skal bo der.
Hvordan kan dere ta meg for å bryte meg inn hjemme?
Godt poeng.
Du hadde bursdag i går? Du rakk akkurat å bli for gammel for ungdomsfengsel.
Jeg trenger ikke ungdomsfengsel.
Dette er greia, Christopher Forbes.
Du kan prøve å fremstå som hard, men det er tøft her inne.
Du ser mye yngre ut enn du er, og du er for spinkel.
Og her inne er det like ille å være for liten som å være for stor.
Så du trenger en venn. Og jeg kan være den vennen.
Jeg kan passe litt på.
Nei, det går bra.
Ja. Som du vil, gutt. Men følg reglene.
Ikke bli innblandet i bråk som er til å unngå.
Og så sørger vi for at du soner de seks månedene dine,
og at du forhåpentlig er like hel når du kommer ut.
- Skjønner? - Skjønner.
Si: "Jeg skjønner, Marlin."
- Jeg skjønner, Marlin. - OK. Vi er ferdige, Joe.
Bare et øyeblikk.
Ikke tenk på det.
Beklager, Joe. Jeg må spørre om en ting til.
Bare vent litt. Beklager.
Hva er det?
Jeg lærte det av en fyr hjemme. Og det du sa om å passe på...
Ikke at jeg trenger det, altså.
- Nei da. Ja, ja. - Ja.
Da er vi klare, Joe.
Står til?
Jeg har kjørt forbi her mange ganger, men aldri vært innom.
Hvorfor nå?
Jeg bestemte meg vel for å ta skiltet deres som et tegn.
- Vil du ha noe? - Ja, hvorfor ikke?
Jeg tar en øl. Miller, hvis du har det på fat.
- Det har vi. - Takk.
Vil du ha en?
Må jeg drikke alene?
Men du kan ikke være sikker på at dette faktisk skjedde.
Nei, ikke helt sikkert. Men det er forskjell.
Hvordan da?
Noe vet du fordi du har opplevd det, og noe fordi du har lest det.
Men noen ting vet du fordi du har hørt historien utallige ganger.
Og det er som om du har opplevd det selv.
- Moren din fortalte det? - Begge fortalte.
De fortalte bestandig om det da vi var små. Adam og jeg.
Og hva skjedde så?
De pratet og pratet hele kvelden til mamma var ferdig på jobb.
Jeg vet ikke hva de sa. Men sånt folk sier når de blir forelsket.
Mamma håpet vel at Marlin kunne redde oss.
At han kunne holde monstrene unna.
Hun trodde Marlin var rett mann for jobben.
Det trodde vi begge to.
Men?
Sannheten er at vi var helt sjanseløse.
Monstrene var der allerede.
Ta dem!
Lager du frokost hver dag?
- God morgen, sir. - Tidlig oppe.
- Hei. - Kom, så spiser vi frokost.
- Vil du sitte? - Nei. Jeg vil ikke komme for sent.
- Adam er tilbake i dag. - Ha en fin dag.
Matboksen din.
Og ikke glem jakken.
Danny, vent! Hold døren åpen!
- Hei. - Hvordan var det hos pappa?
- Bra. - Mamma hadde en mann på besøk.
Pappa spurte masse om deg. Han savner deg.
Han skal til London igjen.
Og så skal han spørre mamma om han får komme på besøk.
- Hun kommer bare til å si nei. - Ja, men pappa fortsetter å spørre.
Det ville ikke overrasket meg om han kom og kidnappet deg.
- Skulle ønske det. - Danny. -Hørte du fikk juling av en jente.
Hørte du satte pikken i halsen.
Jeg savner ham.
Adam passet alltid på meg.
Pappa reiser mye.
Så vi ser ham ikke så ofte.
Og... Firmaet hans skal åpne kontor i London.
Og han skal ha leilighet der.
Så derfor fikk jeg denne.
Så når pappa er i gang på reisebyrået, skal vi til alle stedene i boken.
Som det står utenpå. Hele alfabetet.
Takk, Danny. Det var kjempefint.
Gullunge.
Det greier seg.
Sarah. Takk.
Takk.
Dan, kan du bli igjen litt?
Takk.
Mange takk.
Takk.
Kom.
Sett deg.
Du er en fin gutt, Danny.
Følsom. Det merker jeg.
Er du ikke enig?
Jo, sikkert. Jeg vet ikke.
Jeg tror du er det. Jeg tror du har inderlige følelser.
Faren din bor ikke hjemme? Og moren din jobber mye.
To jobber. Høres ut som du trenger en venn.
En du kan snakke med. En som syns du er verdifull.
Jeg ser deg, Dan.
Jeg syns du er verdifull. Du skal ikke føle deg så alene.
Jeg vil ikke gjøre deg noe vondt. Jeg vil hjelpe deg.
Hvis noe plager deg...
- Hva er det som foregår her? - Vi bare prater.
Guttens mor ba meg hente ham. Kom, Dan.
Han virket helt perfekt.
Ganske morsomt.
Egentlig ikke.
Nei.
Hva sa du?
Plenen trenger en klipp.
Klipper du gress?
Nei? Har du lyst?
Skal jeg bære den? OK.
Kom.
Inn med deg.
Jeg ble bekymret da du ikke kom.
OK.
OK, da kjører vi.
Ja da.
Er alt bra, Dan?
Ja?
Hva var det dere gjorde?
Ingenting.
Tok han på deg?
Du kan si det til meg.
Så jeg tror jeg skal fri til moren din.
- Seriøst? - Ja.
Det tror jeg hun ville likt. Tror ikke du? Ja?
Hun sliter med å få endene til å møtes.
Det er vanskelig, selv med to jobber.
Sannheten er den...
...at jeg ikke skjønner hvordan hun har råd til å beholde deg.
Og jeg kan hjelpe henne.
Men vi må inngå en pakt.
En hemmelighet. Tror du vi kan klare det?
- Ja da. - Ja?
Kan jeg få slutte nå?
Det er...
Det er viktig at du prøver å fortelle videre.
Og vi kan slutte når som helst.
Men det er viktig at du prøver.
Vi skal gjøre en ting.
Og du kommer til å like det.
Og det blir vår hemmelighet.
Kom.
Ikke gjør det.
Kom hit.
Jeg skal bare vise deg noe. Kom.
Kom.
Du vil vel ikke skuffe mamma?
Jeg vil at du skal se på meg.
Ikke gråt.
Vær flink gutt.
Kom nå. Jeg vil bare vise deg noe.
Kom.
Jeg vil se hva som er i låven. Ta med meg isteden. Jeg skal ikke sladre.
Ikke noe sånt tull!
Det går bra, Dan.
OK, kom nå.
Hvor lenge etter dette giftet de seg?
Noen måneder senere.
- Og han fortsatte? - Hvorfor skulle han stoppet?
Og moren din?
Hun visste ingenting.
Og det var alltid Adam?
Alltid.
Han reddet meg.
Og hva skjedde med ham?
Hvordan døde han?
Hva har dette med Ariana å gjøre?
Jeg trodde vi skulle snakke om Ariana og Rockefeller Center.
HVIS DU ELLER NOEN DU KJENNER TRENGER HJELP,
GÅ TIL APPLE.COM/HERETOHELP
Tekst: Trine Haugen