НАВІЯНО РОМАНОМ «ТАЄМНИЧА ІСТОРІЯ БІЛЛІ МІЛЛІҐАНА»
ДЕНІЕЛА КІЗА
ПЕРЕПОВНЕНА КІМНАТА
Усе добре, Денні.
Це буде процес.
Може, пригадаємо давніші події? Добре?
Пропоную поговорити про...
вас у далекому дитинстві.
А що там?
Ну, розкажете про ті часи, коли вам добре жилося?
Розповісте щасливий спогад?
«Чотирнадцять, 15, 16, 17, 18, 19».
У нас було 19 страйків.
- І ми виграли. - Це кльово.
Свобода зробив два гоум-рани.
Але «Кабз» теж виграли.
Не турбуйся про «Кабз». Кажу тобі, Ден, це наш рік.
Я все чую. Хіба я незрозуміло сказала «пора спати»?
А в Лондоні є дев'ятий канал?
Не знаю.
Лондон далеченько.
Уболівай, коли мене не буде. Їм це потрібно.
Клеон.
- Джонс підходить до бази. - Клеон.
- Дженкінс подає. - Клеон.
Розмах, але невдача! У нього страйк.
Що?
«Метс» програли, бо Денні Салліван не дуже голосно вболівав.
Я вболіватиму. Вболіватиму.
Тато мене рано забирає.
Жаль, що тобі треба їхати.
На Різдво я скажу тобі те саме.
У тебе все буде добре. Добраніч, Денні.
Добраніч, Адаме.
Ви близнята?
Мама казала, що ми - нерозлийвода.
І то була правда.
А коли це було?
Ми з братом училися в початковій школі.
Кінець літа був. Коли знов починається школа.
І тоді ви з ним розлучилися вперше?
Так.
Так склалося, що Адам завжди мене захищав.
Заходимо.
Привіт.
Привіт, Білл.
Візьмемо?
Аякже. Тобто, мабуть, так.
Я забув гроші. Ти брав з собою?
Ого.
Мені сьогодні дали кишенькові на тиждень.
Можемо розміняти.
Я тобі віддам.
Тільки на десять центів, добре?
Не бійся. Я ж кажу - я віддам.
У якій руці?
Віддав.
Ми не додзвонилися до твоєї матері.
Автовідповідач зламався. Вона каже, його не варто ремонтувати.
Після обіду вона працює в лікарні.
А оскільки твій тато, ну, він...
ДИРЕКТОР ҐРІР
Тому з нами містер Джонс.
Містер Джонс - наш методист початкової школи.
Початок не найкращий.
Вчинок містера Картера неприйнятний,
так само, як і твоя істерика.
Нічого.
Денні, ти хочеш що-небудь сказати?
Можна мені додому?
Авжеж. Можеш іти. Ми з тобою можемо зустрічатися раз на тиждень.
ШКОЛА ЕЛМ-РІДЖ ДОВІДКА ПРО ДИСЦИПЛІНАРНЕ ПОРУШЕННЯ
Передай матері.
Не грюкай сіткою.
Вибач, мамо.
З п'ятницею.
Як у мого хлопчика перший тиждень у третьому класі?
Нормально.
- Усе добре? - Так, мамо.
Покажи усмішку.
З готелю все вивозять.
Так, синку, його закривають.
А хто там тепер житиме?
Не знаю. Може, привиди.
З'їж солодкий сандвіч.
- Може, залишишся вдома? - Вибач, котенятко.
Ми живемо тільки на мою зарплату.
Перевдягнуся, і на роботу.
Може, не підеш?
Ти ж знаєш, я мушу працювати.
Я не хочу лишатися сам.
З тобою все буде добре. Скучаєш за Адамом?
Так нечесно.
Відправ мене до тата.
Список номерів у тебе є. Дзвони мені, якщо злякаєшся.
Візьми мене з собою.
Ти ж знаєш, не можу.
Лише один раз.
Будь ласка. Прошу тебе.
Будь ласочка.
Добре.
- Боже. Сам обирай. - Добре.
І я обираю це.
Ні. Жарко.
Оце.
Подобається?
Я говорила з вашою мамою.
Що? Ви говорили з мамою?
Усе добре? Як вона?
Вона в порядку. Так, усе добре.
Каже, що хоче з вами побачитися.
- Справді? - Справді.
- Що то було? - Нічого.
Думав, ти впала в криницю.
Твоя зміна починається о... О, ні. Оце вже ні.
Малому сюди не можна. Це закон штату.
- Малюй. - Нас закриють.
- Але Маріо... - Чую. Я розберуся.
Ми ж говорили. Кенді, я серйозно.
Полічи до десяти й постав свою пісню.
Ти знаєш яку.
Раз Міссісіпі, два Міссісіпі, три Міссісіпі...
- Лише один разочок. - Щоразу один.
...чотири Міссісіпі, п'ять Міссісіпі, шість Міссісіпі, сім...
Мені шкода, що Піт виявився гівнюком, яким завжди був.
...вісім Міссісіпі, дев'ять Міссісіпі, десять.
Якщо зайдуть і побачать, що малий їсть у барі...
Удвічі незаконніше, якщо сидить за баром.
Та ну, Кенді.
Що? Не можна пускати дитину до музичного автомата?
Я не винна, що у вас однакова улюблена пісня.
Ти ще та штучка, ти в курсі?
Хто б казав.
- Як справи, Ден? - Привіт, Маріо.
Дай йому «колу» й бургер. Дитя худе як скіпка.
- Це востаннє. Обіцяю. - Аякже.
Дякую, але це було... Мала, дивися під ноги.
Вибач.
Вітаємо.
Що вам запропонувати?
По кухлю пива Bud.
Привіт, дружок. Що це в тебе?
Розмальовка.
Динозаври. Кльово.
А був у Музеї природознавства?
Так. Четвертий поверх, самі динозаври.
Так. У них там цей...
великий мурал з птеродактилями. Але в тебе гарніший малюнок.
Даруйте. Ви сіли на мою сорочку.
- Так. - Вибачте.
Привітики. Здоров.
А ви звідки будете?
- Ми вип'ємо пива. - Та невже?
Так.
Слухай, друже. Нам проблеми ні до чого.
Та невже?
Денні, а йди-но сюди.
Синку, слухайся мами.
Тобі ніхто не дозволяв з ним розмовляти.
А я не повинен просити дозволу.
Дубоголові ніґери.
Я з тобою. Просто дихай.
Іноді я думаю, що та кров залишила на мені відбиток.
Як це?
Від давнього юдаїзму до Шекспіра - кров,
особливо пролита шляхом насильства, має магічні властивості.
Вона може відігнати зло або ж прикликати його.
Так ви вважаєте? Себе звинувачуєте в тому, що з вами сталося?
Усе, що діялося потім,
не могло бути випадковим збігом.
Синочку.
Чому не спиш?
Я весь час думаю про ту бійку.
Як жаль. Хочеш поспати в моєму ліжку?
Але тільки сьогодні.
Іди сюди.
Без тата ми стали вразливі.
Мама була постійно розчарована.
Вона завжди думала, що їй бракує людини, яка змінить усе
чи зробить життя таким, на яке вона розраховувала.
Ми потребували рятівника.
ОСТЕРВІЛЛ ВИПРАВНА КОЛОНІЯ ДЛЯ НЕПОВНОЛІТНІХ
Здрастуйте.
Привіт. Я Марлін. Знаєш, риба така є.
Проходь. Сідай.
Джо, можеш іти.
Серйозно, я не кусаюся, Крістофере.
Проходь.
Кави?
- В натурі? - Так.
- Буду. - Добре.
Молоко й цукор?
Нє, тільки цукор. Міцну й чорну, як я.
Добре.
Отже, я тут старший консультант,
і я покерую твоїм оформленням.
Насамперед скажу так - ти можеш мені довіряти.
Знаю, ти думаєш, що це брехня собача. Усе нормально.
Усе, що ти зміг сховати й не здав,
можеш віддати зараз. Без наслідків.
Якщо цю річ знайдуть, коли вийдеш з цієї кімнати, нічого не обіцяю.
Нє. У мене нічого нема.
Добре.
Проникнення зі зломом.
Так. Моя бабця замкнула будинок,
а мене залишили з нею.
Як ви заарештуєте мене за те, що заліз у власний будинок?
Слушне запитання.
Учора був твій день народження? Якби сьогодні, не було б колонії.
Нє, я не хочу в колонію.
Послухай, Крістофере Форбс.
Ти можеш вдавати крутого, але тут усе жорстко.
У тебе дуже юний вигляд на твій вік, і ти дрібний.
А тут...
не дивляться, дрібний ти чи бурмило.
Тож тобі потрібен друг. І цим другом можу стати я.
Я про тебе подбаю.
Та нє, не треба.
Так. Ну, як скажеш, малий. Слухай. Дотримуйся правил.
Не вляпуйся... у лайно, якщо його можна обійти.
Ми з тобою простежимо, щоб ти відбув шість місяців
і вийшов. Сподіваюся, цілим і неушкодженим.
- Зрозумів? - Зрозумів.
Скажи: «Зрозумів, Марліне».
- Зрозумів, Марліне. - Добре.
Усе, Джо.
У мене ребра. Секунду.
За це не турбуйся.
Джо, ти знаєш, вибач. Ще одне питання.
Хвилинку. Вибач.
Ну що?
Сусід на районі навчив.
І те, що ви сказали про підтримку...
Хоча мені не сильно це треба.
- Ні. Так. - Так.
Джо, тепер точно все.
Добрий день.
Сто разів проїжджав мимо й ніколи не заходив.
А сьогодні що змінилося?
Вирішив сприйняти вашу вивіску як знак.
- Щось будете? - Так, а чому ні?
Я вип'ю пива. Miller, якщо можна.
- Таке є. - Дякую.
Вип'єте зі мною?
Невже я питиму на самоті?
Насправді ви не знаєте, як усе відбувалося. Це нереально.
Точно не знаю. Але є один нюанс.
Який?
Про щось людина знає з власного життя.
Про щось - з книжок.
Але є таке, що знаєш, бо тобі це розповідали
тисячу разів.
Знаєш так добре, наче сам прожив.
Мама вам розповідала?
Вони обоє.
У дитинстві, дуже часто. Нам з Адамом розказували.
І що було далі?
Так вони проговорили весь вечір, доки мамина зміна не скінчилася.
Що казали, я не знаю.
Але люди таке говорять, коли закохуються.
Певно, мама надіялася, що Марлін нас врятує.
Що не підпускатиме до нас монстрів.
Певно, думала, що Марлін годиться на цю роль.
Ми з нею обоє так думали.
Але?
Насправді в нас не було шансів.
Бо монстри були вже поряд.
Тримай міцніше!
Щодня готуєш сніданок?
- Доброго ранку, сер. - Рання пташка.
- Привіт. - Здоров.
Сідай, поснідаємо.
- Сядеш? - Ні. Не хочу спізнюватися.
- Сьогодні вернеться Адам. - Гарного дня, юначе.
Стій. Ланчбокс забув.
І не забудь куртку.
Денні, стій! Потримайте двері!
- Привіт. - Як там у тата?
- Нормально. - Мама приводила чоловіка.
Тато про тебе часто питав.
Скучає за тобою.
Він знову їде в Лондон.
Коли повернеться, спитає в мами, чи можна йому прийти.
Вона скаже: «Не можна».
Але ти ж знаєш тата. Він спитає ще і ще раз.
Не здивуюся, якщо він тебе викраде.
- Якби ж. - Денні, я чув, тебе дівчисько побило.
А я чув, ти вдавився своїм пісюном.
Мені дуже його бракує.
Я ж кажу, Адам завжди мене захищав. Розумієте?
Тато часто в роз'їздах,
і тому ми його майже не бачимо.
МІСТЕР ДЖОНС ПОКАЖИ-РОЗКАЖИ
І він... Його компанія відкриває офіс у Лондоні.
Тепер у нього буде там квартира.
Тому він подарував мені оце.
І коли в тата все владнається з роботою в турагенції,
ми відвідаємо все, що є в цій брошурі.
Як написано на обкладинці, від А до Я.
Дякую, Денні. Дуже добре.
Учительський мазунчик.
Тихо.
Сара. Дякую.
Дякую.
Спасибі.
Дякую.
Ден, затримаєшся на хвилинку?
Дякую.
Дуже вам дякую.
Спасибі.
Підійди.
Скидай ранець і сідай.
Денні, ти мила дитина.
Чутлива... Я це бачу.
Правда ж?
Мабуть. Я не знаю.
Думаю, так.
Я думаю, ти все глибоко відчуваєш. Дуже глибоко.
Тата немає, так, Ден? А мама багато працює.
На двох роботах. Мені здається, тобі потрібен друг.
Людина, з якою можна поговорити. Для якої ти особливий.
Я розумію тебе, Ден.
Я думаю, ти особливий. Ти не мусиш почуватися таким самотнім.
Синку, я не хочу тебе скривдити. Я хочу тобі допомогти.
Якщо тебе щось турбує, пообіцяй...
А що тут у вас діється?
Просто розмовляли.
Мама просила його забрати.
Ходімо, Ден.
Здавалося, він - те, що лікар прописав.
Смішно, правда?
Зовсім ні.
Мабуть, ні.
Що скажеш?
Цю траву давно пора стригти.
Ти стрижеш газони?
Ні? А хочеш?
Я понесу ранець? Добре.
Бігом.
Залазь.
Тривожно було, що ти не вийшов.
А ось і я.
Ну все, заводимося.
І поїхали.
Ден, у тебе все добре?
Так?
А що ви там робили, з учителем?
Нічого.
Він тебе торкався?
Мені можеш сказати.
Словом, я думаю покликати твою маму заміж.
- Справді? - Так.
Їй сподобається.
А ти як думаєш? Так?
Насправді їй важко зводити кінці з кінцями.
Борсається з тими двома роботами.
А ще одна проблема...
я не певен, що в неї не відберуть тебе, розумієш?
Я охоче їй допоможу.
Але... ми повинні укласти пакт.
Я б сказав, таємний.
Як думаєш, ми зможемо?
- Зможемо. - Так?
Можна на цьому спинитися?
Дуже...
Дуже важливо, щоб ви спробували продовжити.
Спинитися зможемо будь-якої миті.
Але важливо, щоб ви спробували.
Ми щось зробимо.
І тобі сподобається.
Це буде наш з тобою секрет.
Виходь.
Ходімо.
Не йди.
Іди сюди.
Я тобі просто щось покажу. Ну йди.
Давай.
Ти ж не хочеш розчарувати маму?
Подивися на мене.
Так, не треба.
Будь слухняний.
Ходімо, я хочу... Просто щось тобі покажу.
Ходімо.
Я хочу побачити, що там у стодолі. Візьміть мене. Я не скажу мамі.
Кінчай цю фігню!
Нічого, Ден.
Ну все, ми йдемо.
Коли він одружився з мамою?
Через кілька місяців. Узимку.
І продовжував?
А чого переставати?
А мама?
Вона не знала.
І туди завжди ходив Адам?
Щоразу.
Він мене рятував.
І що з ним сталося?
Як він помер?
А при чому тут Аріана?
Я думав, ми повинні говорити про Аріану й Рокфеллер-центр.
ЯКЩО ВАМ ЧИ ЗНАЙОМІЙ ЛЮДИНІ ПОТРІБНА ПІДТРИМКА,
ВІДВІДАЙТЕ САЙТ APPLE.COM/HERETOHELP
Переклад субтитрів: Олена Любенко