Ще го помоля дали може да направя...
Ще задаваш въпроси на индивидуалните интервюта.
Не знам дали ще успея, без да се разсмея.
Той ще разбере.
Дори и да остана сериозен, пак ще разбере, че е смешно.
Видео разговор с Мат Улф.
Видеоконферентен разговор с Мат Улф.
Здравей, искам да съгласуваме една идея.
Какво ще кажеш... Много ми се ще
да имам мои въпроси, които да задавам на хората
по време на индивидуалните интервюта.
Може ли аз да ги питам, когато ти приключиш
или пък да се редуваме да задаваме въпроси?
Мисля, че вече знаеш отговора.
Какво, не ти харесва идеята ли?
Не. - Защо?
Харесва ми идеята да ме подготвиш
за неща, които мислиш, че ще са добри истории,
до които аз да стигна в контекста на интервюто.
И не може аз да задавам въпросите?
Не.
Остави ме аз да го правя, но ще ми помагаш, докато се подготвям.
Боже мой!
Каква щеше да е загубата, ако нямаше документален филм?
Защо искам да го направя ли? Това ли е въпросът,
или ме питаш друго?
Кажи какво мислиш ти.
Не си терапевт. Не ми говори така.
Какво да мисля аз? Ти трябва да ми казваш и да ме водиш.
Ако не беше решил да направиш документален филм
и не беше използвал 1000 часа кадри и десетки хиляди снимки,
някои или повечето от тези неща, нямаше да излязат на бял свят.
И какво от това?
И никой да не ги беше видял никога, не ме интересува.
Така ли е? Вярно ли е? Може би не.
Аз ги събирам вече
вероятно от поне 50 години,
от юношеските си години.
Реших, че ще изкарам всичко от хранилището,
ще ги събера на едно място
и този проект ще стане част от документалния филм.
И ето на, случи се.
Беше наистина потресаващо -
количеството материали и това да ги видя на едно място.
Невероятно е да извадиш от архива всички тези неща от миналото.
Пол Рубенс почина на 30 юли 2023 г.
Създателите на филма не знаеха, че се е борил с рака шест години.
Преди смъртта си Пол беше интервюиран 40 часа.
Хората все още не ме познават истински. Да, приятелите ми ме познават,
но ми се искаше и обществото да ме познава.
Искаше ми се, мисля, че е време да...
Да стана по-открит и да дам някакво обяснение, предполагам.
Както Дези казваше на Люси: "Имаш да даваш обяснения."
Имам чувството, че хората може би очакват това от мен.
Ако не, бих искал да го очакват
и искам да отговоря за хората на някои въпроси
кой съм всъщност, каква е моята история
и как се разви всичко в крайна сметка.
ПИЙ-УИЙ, КАТО САМИЯ СЕБЕ СИ
Вижте Пий-Уий Хърман. Върви по въже между сградите на СТЦ.
Ей, гледайте сега.
Не мога да повярвам.
Боже мой! - Опасност, опасност.
Той пада.
На живо от Ню Йорк в "Събота вечер".
През 80-те години нямаше и миг,
в който някой да не ме смята за супер готин.
Аз съм си просто истинска звездна въртиопашка, честно.
Аз съм Пий-Уий Хърман.
В успеха има нещо много вълнуващо и забавно.
Пий-Уий, наистина си много сладък.
Ти си сладка, но какъв съм аз?
Ако отидех на парти,
хората се втурваха към мен и искаха да ме ухажват.
Взех си чека за "Голямото приключение на Пий-Уий",
подписах се на гърба му и го дадох като аванс за къщата ми.
В тази къща имаше две наистина интересни неща,
които бяха ключови за мен.
Едното е, че погледнах към един хълм до къщата
и видях елен с гигантски рога.
За секунда си помислих, че ми се привижда.
Не знаех, че в Лос Анджелис може да има елени.
Имаше и басейн.
Отидох в края на басейна където беше дъската за гмуркане.
Погледнах нагоре и разбрах, че можеш да се скочиш от дъската
и едновременно с това да видиш знака на Холивуд.
Това ме накара да купя къщата.
На премиерата на "Голямото приключение"
една директорка от CBS дойде и каза: "Знаеш ли какво?
"Много се интересуваме
"да направим детско предаване с Пий-Уий."
Отвърнах: "Наистина?".
Време е за урока ви по рисуване.
Елате насам.
Винаги съм си мислел, че ще имам вечерно шоу.
Пий-Уий, в рисунката липсват две неща.
В "Шоуто на Пий-Уий Хърман"
имаше много двусмисленост и съдържание за възрастни.
Знам, знам. Обеци.
Не, Пий-Уий.
Не съм мислел да водя детско предаване,
но веднага ми се стори на място.
Идеята да въздействам на деца,
както телевизията беше въздействала на мен като малък,
ми се стори изключително интересна.
Помислих си: "Това е златна възможност -
"да имаш силно влияние и да те гледа широка публика."
CBS ни предложи партньор на продукция,
видяхме някои негови продукции,
с какви хора беше работил,
стоп-моушън фотография и подобни техники.
Те си представяха 90% анимация и 10%
с Пол Рубенс, който просто представя анимацията.
Мисля, че продуцентите леко се опитаха да си наложат волята,
а аз бързо установих, че Пол ръководеше шоуто.
В един момент просто им казах:
"Наемете Гари Пантер. Другото е нелепо".
Пол вярваше в мен от самото начало.
Цял живот се бях подготвял за тази работа.
Отидох и в крайна сметка ме наеха,
защото Пол отхвърляше всичките им рисунки.
Аз исках да работя с Рик Хайцман и Уейн Уайт,
затова ги вкарах в екипа.
Просто рисувахме ли рисувахме.
Всички бяхме основно ъндърграунд карикатуристи.
Влизахме в една стаичка, пушехме трева, рисувахме по цял ден
и това беше работа-мечта.
С Гари и Рик направихме стотици, може би хиляди рисунки,
защото Пол искаше да има много алтернативи.
Винаги избираше най-чудатите ми рисунки.
Беше супер, защото обикновено е обратното.
Всички бяхме неопитни, водени само от идеята да правим предаване.
Имаше, така да се каже, нестабилност и невинност във всичко това.
И просто изглеждаше правилно.
Запознах се с Уейн Уайт като кукловод.
Изпрати ми писмо, в което пишеше:
"Ако беше в Ню Йорк, щеше да работиш в шоуто на Пий-Уий."
Алисън.
Още на прослушването знаех, че ще е нещо специално
и като започнахме, очакванията ми се потвърдиха.
Спомням си първия път, когато видях Чеъри.
Мимоходом казах: "Слава богу, че няма да участвам в това нещо."
Така че се включих като кукловод. Беше изключително сложна кукла.
Имах съвсем малък, нещо като уоки-токи монитор
вътре в Чеъри.
Така че виждах какво се случва.
В "Къщата за игра на Пий-Уий" не имитираха "Улица Сезам".
Приличаха повече на кукли в художествен или анимационен стил.
Той винаги разчиташе на Гари.
Гари беше сърцето на "Къщата за игра".
Той беше гуруто на дизайна.
"Къщата" беше като кутия за играчки,
която ви пренася в един поп арт свят.
Разширяваше ума в най добрия смисъл.
Обичах изкуството и исках да видя
какво е бъдещето, гледайки към миналото.
Според мен Гари беше визионер и успя да създаде цели светове.
Просто им казах: "Проектирайте къща за игри".
Затова се получи. Ако имаш такава визия,
тя обединява целия свят и го прави истински.
Началната сцена беше прелитане. Не беше никак лесно.
Нищо не ставаше мигновено както сега.
Два пъти на ден седем седмици
показвахме на Пол черно-бяло видео за одобрение.
Той забелязваше грешно движение и следобед отново се връщахме.
Той казваше: "Не, в този момент отива нагоре.
"А тук слиза надолу".
И всеки път, когато го преправяхме, ставаше все по-добре.
Исках откриването на "Къщата за игра на Пий-Уий" да бъде
да бъде загадъчно, мистериозно.
Исках да се пренесат в този рисуван свят на телевизора,
всичко друго да изчезне
и да останат приковани към него.
Влезте и си вземете стол... - Като Чеъри!
Нека забавлението започне. Разпуснете коси.
Пий-Уий се радва, защото всичките му приятели са поканени.
Това сте вие! - Полудейте в "Къщата за игра".
От Страната на куклите идва луд ритъм.
Какво е това?
Мръсното куче, Готината котка, Пиленцето са куклената банда.
Има няколко говорещи риби и джин, който ще изпълни едно желание.
Боже, "Къщата за игра на Пий-Уий" е пълна лудница.
Вече ви предупредихме -
ще бъде сутрин такава, за лудории и за забава.
Боже, "Къщата за игра на Пий-Уий" е пълна лудница.
Ако създаваш детско предаване,
трябва наистина да направиш нещо страхотно.
Здравейте, момчета и момичета.
С Глоби и Вълшебния екран се ровим в наши стари боклуци.
Здравейте, момчета и момичета.
Вижте, това е една от любимите ми плочи.
Помниш ли я, Глоби?
О, много обичам тази плоча.
Аз ще вдигна!
Смятах, че мога да направя прекрасен, невероятен подарък на децата.
"Къщата за игра на Пий-Уий". Кой се обажда?
Здравей, Пий-Уий!
Здравейте, деца. Знаете ли какво? - Какво?
Правя купон и всички сте поканени.
Можеха да скочат в телевизора и в един свят,
който беше пълен с красота и забавление.
Влезте.
Здравей, Елвис. Здравей, Шер. - Здравей, Пий-Уий.
Имаме нов участник.
Почти имах чувството, че съм в нещо като комикс.
Не знам защо са ме мислели за ексцентрична и че няма да се впиша.
Да, малкият Пол Джиамати.
Спомням си, че когато бях на снимачната площадка,
това беше най-вълнуващото нещо, което съм правила.
Беше ми позволено да бъда себе си.
Днешната тайна дума е...
"Забавно." Днешната тайна дума е "забавно".
Искате ли да излезете и да си поиграете с Птери?
Това звучи забавно!
О, добро утро, Чеъри. - Добро утро.
Бях във възторг и много развълнувана,
че щях да бъда Мис Ивон пред камера.
Добро утро, г-н Прозорец. - Здравей, Мис Ивон.
Добро утро, момчета и момичета.
Тя винаги беше мила и любвеобилна
и винаги искаше всички да са щастливи и красиви.
Представям ви новата г-жа Стив. - Дайте да видя. Дайте да видя.
Добре.
Права си. Наистина съм красива.
А когато се чувствате красиви, наистина си красиви.
Отидох на едно прослушване.
Представиха ми Пол и аз го поздравих.
Видях дребен, кльощав човек
с дълга коса, мустаци, козя брадичка и скъсени панталони.
Приличаше на неудачник от 60-те. Не мислех, че той ще е Пий-Уий.
Заповядай. - А, писма от приятели.
Това, което харесвам в Реба, е, че тя беше
единственият нормален човек в екипа.
Седни до огъня да изсъхнеш.
Кой огън? - Този.
О, да, този. Не. Така или иначе пак ще се намокря.
Тя единствена виждаше странностите в "Къщата за игра".
Хей, кой иска десертче? Добре. Ето там.
Когато за първи път гледах Пол като Пий-Уий,
беше през 1980-81 г. в "Граундинг Тиътър"
и не го разбрах.
Помислих си: "Какъв е този дребосък с папионка
"и защо хвърля близалки и десертчета по хората?".
Обадиха ми се, че Пий-Уий Хърман ме искал за роля на каубой.
Нямах никакъв опит със сценично изкуство, така да се каже.
Нямах опит с представления за деца.
Каубой Къртис беше различен вид каубой.
И мисля, че причината беше,
че и той беше аутсайдер и различен, както Пий-Уий.
Благодаря, Джамби.
Насам, Пий-Уий! Вдигни ме.
Исках децата да научат какво е да си неконформист.
Може да си човек, който просто не се съобразява с правилата на обществото.
Все едно да правиш всичко на обратно, да правиш каквото си искаш.
Вложих много неща в "Къщата за игра на Пий-Уий".
Казах си "Защо не?".
Ще обуя високите токчета на майка ми и ще походя с тях,
защото така искам.
Назад.
И обух ли високите токчета на майка ми? Да, обух ги. Ясно?
О, боже. Каква луна!
Още от началото смятах,
че нещо, което бих могъл да постигна - нещо много важно и много възвишено -
е просто да направя предаването много приобщаващо,
без изобщо да го коментирам.
"Капитан Кенгуру",
"Супи Сейлс",
"Хауди Дуди" - в нито едно от тези предавания
не можех да открия себе си.
Така че имах възможността да бъда част от предаване,
което да гледат чернокожи деца и да си кажат:
"О, виждам себе си тук".
Това е важно за мен.
Излиза от гробницата си и изпълва нощта с ужас.
Уилям Маршал беше играл главния герой Блакула.
Брат по душа на Дракула.
И за много от черните актьори, които участваха в предаването,
той беше като рок звезда.
Момчета и момичета, приятели на "Къщата" ,
каубои и тези, които сте във ваната,
нека анимацията започне.
ЕЛ ОМБРЕ
Добавихме испанска анимация със заглавие "Ел Омбре".
Исках да изглежда като кадифена картина.
Постоянно идваше някой да ми каже,
че трябва да й сложим субтитри. Че защо?
Пени трябваше да е малката феминистка.
Интервюирахме седемгодишни деца и анимирахме техните истории.
Здравейте. Казвам се Пени.
Децата трябва да определят къде искат да отидат
и как искат да живеят.
Не говоря за това да заспиват след полунощ
и да решават дали да ходят на училище, или не.
Не... Просто родителите не бива да казват:
"Ние сме родителите, ние решаваме, защото ние плащаме наема."
Исках да възпитавам, но по по-неявен начин,
без дори да се разбира,
че има нещо възпитателно във всичко това.
Не трябва родителите да ръководят живота на децата.
Те се отнасят към децата като към деца. Сещате се.
Ранди, какво правиш? - Нищо. Пуша. Ще дръпнеш ли?
Не, Ранди, не пуша. Пушенето не е здравословно.
И какво от това? Така изглеждам по-готин.
Не, не изглеждаш готин, Ранди.
Изглеждаш глупав. И без цигара си си готин.
По това време тв предаванията в събота сутрин
бяха не малко, а изключително разюздани.
Все едно сте в Дивия Запад.
Буквално можеше да снимаме каквото си поискаме.
Уф. - Добре ли си, Мис Ивон?
О, да. Благодаря, Пий-Уий.
Благодаря и на теб, здравеняко.
Пий-Уий, ако ще се поправят механични неща из къщи,
най-добре е да си викнеш опитен майстор.
Той има нужните инструменти и знае как да ги използва.
Джони, може ли да минеш и през нас?
Сигурно има нещо за ремонтиране.
Ако няма, може да счупим нещо.
Залагах неща, които децата нямаше да разберат.
Ако обаче се случеше, това означава,
че децата са го научило от вас като родители или от улицата.
Мислех, че да водя детско предаване в събота сутрин, изглеждаше провокативно
по един наистина ексцентричен, артистичен, готин и страхотен начин.
Изми ли си ръцете?
Добро момче!
Исках да добавя нещо, което много харесвах
в ранните филми на Анди Уорхол и което смятах за висша концепция.
В "Къщата за игра" влезе едно куче
и го снимахме около две минути как яде от купата си.
Благодаря ти, Мис Ивон.
Правим си пикник на закрито посред нощ.
В хладилника имах останала плодова салата.
Имах чувството, че мога да вдъхновявам с посланието
"Нормално е да си различен. Нормално е да имаш идеи".
Обичам плодова салата. - Тогава се ожени за нея.
Защо пък не, ще го направя.
Ти, Пий-Уий Хърман, вземаш ли тази плодова салата
за своя законна съпруга,
да я подкрепяш и пазиш
в добро и лошо, в богатство и бедност, в болест и здраве, с Божията помощ?
Вземаш ли я? Кажи. - Да.
Не само е нормално да си различен, гордей се с това.
Здравейте. По време на анимацията
взех обикновен картоф като този и забих няколко молива в него.
И направих животно, което изглежда така.
Помня първия епизод на "Къщата за игра на Пий-Уий".
Получих бележка от телевизията.
Бях изобретателен. Използвах въображението си.
И вие можете да го правите у дома.
"Не може да забивате моливи в картофи."
Попитах защо.
Отговориха: "Добре. Може".
За пет сезона на "Къщата за игра на Пий-Уий"
съм получил вероятно пет бележки.
Запънах се твърдо и си казах "Така го разбирам, така ще го правя".
И бях на точното място в точното време.
Боже, това луау беше страхотно.
Дано сте се забавлявали, деца.
Алоха.
Заснехме първия сезон в таванско ателие в Сохо.
Продуцентите не искаха да дават толкова пари за истинска сцена.
Мислеха, че е по-добре да икономисват.
Предаването се снимаше независимо желанието на продуцентите.
Беше откачено. Дотам, че Пол не ги пускаше на снимачната площадка.
Понеже още снимахме,
не бях там, когато са монтирали, така че не бях виждал предаването.
Преди първото предаване не мигнахме цяла нощ в петък.
Трябваше да се излъчи в събота в 9 ч.
Звъняха ми да питат къде е записът.
Завършихме го около 5 или 6 ч. сутринта.
Помня как с Рич Ейбрамсън отидохме пеша до CBS,
носехме едноинчовата лента, предадохме я и казахме:
"За сателитното излъчване".
И наистина беше 20 минути преди ефир.
Притеснявах се и исках да разбера дали е станало добре.
Таях наистина големи надежди и слава богу, се беше получило чудесно.
Чук-чук. - Кой е?
Дуейн. - Дуейн кой?
Ваната Дуейн. Давя се.
Типично в мой стил, си водех бележки.
"Това трябва да се оправи. Ще направим онова."
След излъчването от телевизията се обадиха и казаха:
"Рейтингът е висок. Критиците го харесаха. Невероятен успех".
Бяхме докоснали някакъв психически нерв,
който е чакал да се прояви в този момент.
Не го гледаха само четиригодишните.
Гледаха го студенти, напушени бохеми, всички.
Беше като бомба, която пуснахме през 1986 г.
в света на телевизията и тя просто избухна.
До голяма степен не осъзнавах, че имам хитово тв шоу.
Чакаха ни още седмици работа. Не бяхме свършили.
Казах си, че не мога да продължавам така.
Исках да съм в Лос Анджелис,
в истинско филмово студио, с пълно професионално оборудване.
И точно това направихме.
Получих известие, че е време да пратя есемес за рожден ден.
Днес е пълно с рождени дни,
имам 12 рожденици, включително очния ми лекар.
Цял ден изпращам GIF-ове на хората. През два-три часа,
от изгрев до залез, откакто съм се събудил.
Явно си имаш работа. Моля те, дай ми само минутка,
защото имам да пускам много съобщения.
Божичко, защо го правя? Това се превръща във...
Сега започнаха ми отговарят.
"Ха-ха, супер е. Обичам те много, Пол.
"Как се сети за рождения ми ден?"
Това обаче не мога да го разбера...
Пий-Уий Хърман се сдоби със звезда на Алеята на славата.
На бул. "Холивуд" беше претъпкано.
Стотици фенове и журналисти се стекоха на улицата,
за да видят звездата на Пий-Уий Хърман на Алеята на славата.
Ще ви кажа това - не аз получих звезда на Алеята на славата.
Тя беше за Пий-Уий Хърман.
Има малко ирония. Логично е.
Повече хора знаеха това име.
Не се оплаквах. И сега не се оплаквам.
Дава ми цел, към която да се стремя -
звезда на Пол Рубенс. Просто казвам, само го споделям.
Добре, млъкнете!
Всеки, върху когото съм стъпил, за да стигна до върха,
може да идва тук всеки ден и да стъпва върху мен.
Благодаря ви. Благодаря.
Целият ми живот денонощно беше посветен
на Пол Рубенс и на франчайза "Пий-Уий Хърман".
Станахме приятели, защото бяхме заедно по цял ден.
И също като добри приятели, понякога се карахме.
По това време със сигурност имаше много напрежение между мен и Рич.
Продукцията в Ню Йорк беше просто безмилостно трудна
и до известна степен обвинявах Рич.
Пол доста бързо стана много известен.
И мисля, че получи някои ужасни съвети, които послуша.
Усещах, че сделката, която бях сключил,
беше донякъде в мой ущърб,
Бях сключил сделка, която не беше възможно най-разумната.
Отдадох му сърцето и душата си, а изведнъж той каза: "Приключихме".
Тръгнах си от площадката и си рекох: "Край. Вече не иска да работи с мен".
Тръгнах си от срещата, взех телефона, обадих се на адвокат
и се съдихме две години.
Беше съкрушително. Отне ми много време да се възстановя
и донякъде още не съм сигурен, че съм успял.
Пол имаше конфликти с всички, с които е работил.
Беше му в характера.
Той беше перфекционист, амбициран да направи нещо, което има смисъл.
За да успееш толкова, се иска и доста отрицателна енергия.
Трябва да жертваш хора.
Всичко е въпрос на сделка.
Пол се обиждаше. Не прощаваше особено лесно.
Имам няколко идеи за "Събота вечер на живо".
Искам да поставя "Къща за игра 90" -
90-секундни драми, които са много напрегнати.
Например "Джони, ченгетата са тук."
"Млъкни! Опитвам се да мисля." Такива неща.
През този период Фил Хартман беше най-добрият ми приятел,
но работехме заедно в името на Пий-Уий.
Той започна в "Събота вечер на живо" - огромна възможност.
Това е "Събота вечер на живо" с Фил Хартман.
Той каза: "Влизам в 'Събота вечер на живо' и започваме".
Капитан Карл.
Не исках да губя този невероятен герой, но го загубих.
Спряхме да се виждаме,
той се издигна и стана една от звездите на шоуто. Браво на него.
И така, да, аз продължих нататък.
Чувствам се като герой от ''Лошият и красавицата", нещо такова.
Това е шоу бизнесът.
Ще си взема цигулката.
Здравей, Коко.
Бях толкова зает, че нямах време за социален живот.
Живеех почти изцяло за работата.
Случваха се толкова много неща - професионално и творчески,
че имах нужда някой друг да движи всичко останало.
Бих казала, че от самото начало бях много по-ангажирана
с озеленяването на имота.
Засадих всички тези дървета и всички кактуси тук с Пол.
Мисля, че все пак може да отидеш във... Акапулко?
Не вдигай тежко и не се претоварвай.
Не са толкова тежки. - Остави ги на Арт.
Много го бива. Отличен градинар е.
Може да бодне клечка и да порасне нещо истинско.
Помислих си: "Ето човек, който харесва същите неща като мен".
Ако имам някаква духовност, тя е свързана с природата.
Имахме много силен интерес към растения и животни по света,
но особено там, където е той.
Храним птиците и катериците.
Приютили сме доста диви животни.
По-полека сега.
Хайде, сладурче. Хайде. Ела малко към мен.
Пол е от хората, които спасяват паяци.
Все едно живееш в гората,
въпреки че си в сърцето на Холивуд.
Сигурно не ви стига светлината.
Скачай вътре.
Уорън Монтгомъри започна да работи за мен
като асистент на снимачната площадка и пое охраната.
Имах някаква представа кой е. Не бях фен.
Бях прекален мъжкар, за да съм му фен.
Бях млад и атлетичен. Изглеждах силен.
Мисля, че на Пол му харесваше.
Не съм го бранил от жени, които искат да му разкъсат ризата сякаш е Елвис,
макар че по онова време
си мислеше, че се случва точно това.
С течение на времето бих казала, че се превърнах в наземен контрол.
В началото по-скоро си мислех,
че не трябва да изпускам тази работа.
А после той трябваше да внимава да не изпусне мен.
Понякога е хубаво да имаш асистент, на когото да кажеш:
"Ще направиш ли това?" и той да е съгласен,
а не да се върти, да суче
и да ми се цупи за какво ли не.
Алисън работи за мен от почти 40 години.
В много отношения все едно имам съпруга.
Бяхме като сурогатно семейство.
Уорън и Алисън бяха нещо като бариера -
не да отблъсквам хората, а да ги държа малко на дистанция
или просто да владея положението.
В същото време имах много, много тайни връзки.
Вероятно много хора, които са станали известни
и имат какво да губят, когато ги определят като гей,
биха направили същото.
Хей, спри за секунда.
Спомням си, че по онова време си мислех
колко интересно ще е да видя ефекта от това.
Осъзнавах достатъчно ясно, че ако не се афиширам като гей,
това ще ми се отрази по някакъв начин.
Но си казах: "Добре, сложи си капаците.
"Връзките ти не са традиционни.
"Просто си развивай кариерата" и водех изключително затворен живот.
Започваш ли да ми вярваш?
Не.
Явно не разбираш, ако мислиш, че ще започна да ти вярвам - забрави.
Не. Не съм такъв човек, не съм доверчив.
Така че едва ли някога ще ти вярвам.
Не ти вярвам. Но мисля, че между нас има елемент на доверие.
Какво да направя, за да ти докажа, че не ти вярвам?
Прав си. Има малко, мъничко.
Но не си въобразявай нищо.
И не искам по никакъв начин да смяташ, че ти вярвам.
Не мисля, че щяхме да сме тук, ако ми нямаше малко доверие.
Харесвам един твой документален филм. От колко общо? Шест?
Мисля ли, че контролирам процеса на интервюто? И да, и не.
Имам предвид - ти знаеш всички въпроси.
Много от тях са за неща, които съм ти казал, върху тях там имам контрол.
Мога да реша какво да...
Мога да подбера и да ти кажа какво да ме питаш,
какви истории да ти разкажа или да премълча.
Имам чувството, че в края на целия този процес
ще съм прав: "Казах ви, че мога аз да режисирам този филм".
При Бони ли?
Добре, тогава ще се видим.
Зарадвах се на възможността да направя още един филм.
На последния етаж. Рекс.
В "Голямото приключение"
имах чувството, че не получих признание за творческата си роля
и не исках да допусна това да се повтори.
Винаги съм бил маниак на тема циркови филми
и се въодушевих от възможността да направя свой такъв.
Веднага
циркът ми се стори чудесен свят и добър фон.
А какво ще кажеш за това Джина да откачи?
Наех Джордж МакГрат от първия сезон на "Къщата за игра на Пий-Уий"
да пишем съвместно сценария.
Изгледахме много циркови филми,
после се заехме да разберем какъв ще е моят.
Корените на цирка са в реалността.
И все пак това е свят на измислица, фантазии, блясък и магия.
Имах възможност след възможност да направя каквото искам.
Вече бях снимал филм. Имах хитово телевизионно предаване.
Студиото почти буквално ми каза:
"Действай смело. Направи каквото искаш".
Да.
Един човек започна да лобира да стане режисьор филма -
режисьор на име Рандал Клайзър,
който беше много талантлив.
Беше режисирал един малък филм - "Брилянтин".
Официално аз бях продуцент на филма
за разлика от "Голямото приключение"
и бях изключително активен като продуцент.
Не съм много доверчив човек.
Не се оставям на течението.
Искам да контролирам нещата.
Попитах: "Рандал, може ли да ти дишам малко във врата,
"докато режисираш?".
И той прие идеята.
Да, звучи много познато.
Най-важните ми сътрудници от "Голямото приключение"
не участваха в този филм,
но исках да е прекрасен,
да оправдае очакванията или дори да ги надхвърли.
Помислих си дали да не направя онова с Полиана,
когато Пий-Уий внася радост в град с хора, които са я изгубили.
Казахме ти, че не искаме цирк тук
и да покажеш на тези хора, че не са добре дошли.
Граждани, слушайте ме.
Сега много ви се доспива.
Клепачите ви натежават.
Циркът много ще ви хареса.
Имаше много странни рецензии
за връзката на Пий-Уий с Доти в "Голямото приключение".
Има много неща за мен, които не знаеш, Доти.
Неща, които не разбираш. Неща, които не можеш да разбереш.
Неща, които не бива да разбираш.
"Явно не харесва приятелката си
"или се опитва да се измъкне от нея" и какво ли още не.
И си помислих "Добре, кое е обратното на това?".
Пий-Уий определено има високо либидо в "Големият цирк на Пий-Уий".
Реших да подчертая романтичната страна на Пий-Уий Хърман.
Едно нещо, върху което се бях фокусирал,
беше целувката на Пий-Уий с основната му партньорка -
да бъде най-дългата целувка в историята на киното.
Мислех, че ще е забавно
тази целувка да е дълга и да не свършва.
До този момент имах изключителен контрол
и липса на намеса или съвети
от хората, с които работех.
Имаше спорове със студиото
за продължителността на неговата болезнено дълга сцена с целувката,
защото той имаше правата за финален монтаж.
И в тази ситуация можеше да си позволи да бъде арогантен по въпроса.
Контролирането на всеки елемент от филма беше нещо като самосаботиране.
Е, в един момент отстъпих.
Бях просто обезумял, че нещо, върху което бях работил толкова много,
и смятах за отлично, просто се изплъзна от ръцете ми.
Две от звездите на "Големият цирк на Пий-Уий", Пий-Уий Хърман и Валерия.
Филмът беше завършен.
А "Парамаунт" организира за премиерата парти на циркова тема.
Аз седях на една маса
и всички хора - мои приятели и познати,
хора, които бях поканил, идваха един по един на масата.
След като десетият човек се приближи и каза:
"Леле, декорите бяха... Еха... беше красиво",
осъзнах, че хората не харесваха филма.
Искам да кажа, че ме осени като гръм от ясно небе.
Осъзнах, че...
Не беше приет добре,
а аз не го бях очаквал.
И за първи път в моята поредица от успехи
аз не бях цар Мидас, който превръща всичко в злато.
В понеделника след уикенда на премиерата
влязох на паркинга на "Парамаунт".
Ще прозвучи като измислена история,
но паркирах на запазеното си място в мениджърския паркинг
и видях как в същия момент някой заличаваше името ми.
Почувствах се ужасно, страшно и кошмарно.
Новото приключение е по-стандартно,
с малко фантазия, цирк и любовна история.
Според мен е изгубил чара си. - Абсолютно.
И двамата дадохме отрицателен вот,
защото бяхме разочаровани, че магията на Пий-Уий
е размита от реалния свят.
Първата рецензия на филма - "Големият провал на Пий-Уий".
Мисля, че изпаднах в шок и бях наистина разочарован.
Струваше ми се огромен провал.
Тръгвам. Споменах ли, че тръгвам?
Това, което ме извади от него, беше, че с Джон Парагон седнахме
и написахме "Къщата за игра на Пий-Уий - Коледен епизод".
Написахме го по-бързо от всеки друг сценарий дотогава.
Спомням си как час по час и ден по ден
това ме спасяваше от отчаянието,
че цирковият ми филм не беше постигнал очакваното.
Коледа!
Здравейте. Аз се казвам Пий-Уий. А вие?
Добре дошли в специалния коледен епизод с участието на мен - Пий-Уий Хърман.
Коледа е в къщата за игра и ще се забавляваме много.
Весела Коледа на всички...
Опитвах се да създам ретро усещане
и да се вдъхновя от всеки коледен филм, който бях гледал.
Първо, донесе ли ми всички подаръци, които поисках?
Гост-звездите бяха мои любимци и всеки един от тях прие да участва.
Вижте - Литъл Ричард кара кънки на лед.
Здравей, Пий-Уий.
Боже всемогъщи!
До ден днешен
участието й остана неплатено - в договора пишеше
"Не искам хонорар." Шер.
И така, Шер, радваш ли се на Коледата досега?
О, да, Пий-Уий. Коледа е любимият ми празник.
Здравей, Пий-Уий.
Здравей, Пий-Уий. Весела Коледа.
Може ли да участвам в Коледния епизод?
Весели празници на всички.
С Вълшебния екран сме братовчеди.
Весела Коледа.
Весела Коледа, Опра.
Приготвила съм ти много специално ястие - плодова торта.
Плодова торта - любимото ми.
Погледнете, хора -
ново крило в "Къщата за игра", направено изцяло от плодова торта.
Да, има гей теми в "Къщата за игра" на Пий-Уий. Да, има.
Казвам го сериозно,
за да си добавите после малко мрачна музика и напрежение.
Не се хваля за много неща,
но според мен Коледният епизод допринесе за славата на поп-културата.
Добре дошли отново. Поставяме финалната украса на елхата.
Изключително се гордея с това и се наслаждавам на тази слава.
Пий-Уий, какво стана със специалното желание?
Моето желание е да има мир на земята
и всички да прекарат най-веселата Коледа в живота си досега.
Честита Нова година!
Уий!
Когато пристигнех, Пол вече беше на стола.
Беше на гримьорския стол и оставаше колкото е необходимо.
Но всъщност си подремваше, опитваше се да навакса със съня.
CBS поръча последните два сезона на "Къщата за игра на Пий-Уий" -
четвърти и пети, заедно.
Това означаваше много епизоди за по-кратко време.
Бях заприличал на сянка.
Работех толкова много, че нямах никакъв личен живот.
Чувствах се много самотен и уединен.
"Продава се." - О, не! Пий-Уий продава ли ни?
О, не. Пий-Уий никога не би го направил.
А и беше на прозореца на "Къщата за игра".
Пий-Уий сигурно продава къщата.
Епизодът се казваше "Къщата за игра се продава".
Пий-Уий продава "Къщата за игра"?!
И това беше последният епизод, бях убеден в това.
По това време не смятах, че няма да има нищо повече.
Просто усещах, че всичко приключва.
Време е да се сбогуваме, сбогом...
Когато бях дете, любимото ми предаване "Хауди Дуди" спря да се излъчва.
Това беше първият ми, така да се каже, сблъсък с реалността.
Сбогом от нас.
Що за свят е това?
Що за свят би спрял излъчването на "Хауди Дуди"?
Какво му става на този свят
Исках да направя нещо подобно.
Исках да си тръгна с красив финален акорд.
Хей. Благодаря на всички, че ни гледахте.
Преди да си тръгна, искам да се сбогувам с всеки един от вас.
Сбогом на теб и теб, и теб.
Обичах да гледам в камерата и да говоря директно с децата.
Елате по-наблизо,
още по-близо, застанете до мен.
Приемах работата си
да водя детско предаване изключително сериозно.
Винаги съм мислел, че всичко, което е интересно,
ще се разкрие от само себе си.
В много отношения се оказа точно така.
Лека нощ на всички. - Лека нощ, Каубой Къртис.
Усмихни се на камерата.
Не ми беше писнало да бъда Пий-Уий Хърман. Не ми беше омръзнало.
Трябваше да си взема малко почивка.
Затова се прибрах във Флорида.
Имаше шест или седем години подред,
плюс още 10-15 години преди това,
в които бях вманиачен и амбициозен.
До много голяма степен можех да контролирам това.
Контролирах го сериозно, но после вече не можех.
ЛОС АНДЖЕЛИС
Беше сутринта. Работех в градината.
Той ми се обади от къщата си и беше
много притихнал.
И ми каза:
"Моля те да слезеш до хранителния магазин
"и да ми се обадиш от уличния телефон".
Отвърнах: "Какво? Какво искаш да кажеш?", а той рече: "Просто го направи".
Той знаеше още тогава,
беше наясно, че новината ще се разчуе бързо.
В Сарасота, Флорида актьорът Пол Рубенс,
по-известен от телевизията като Пий-Уий Хърман,
е освободен под гаранция след обвинение в непристойно поведение
в киносалон за възрастни.
CBS обяви днес, че при тези обстоятелства
телевизията прекратява планираните повторения на "Къщата за игра на Пий-Уий".
Комикът и телевизионна звезда Пий-Уий Хърман
прекара няколко часа днес зад решетките.
Той е обвинен в непристойно поведение в киносалон за възрастни.
Арестът е извършен при полицейска акция.
Полицаите говорили с Пол Рубенс.
Той казал, цитирам: "Много ми е неудобно".
Рубенс казал, че е Пий-Уий Хърман
и предложил да направи дарение. Тогава арестували Рубенс.
Пий-Уий Хърман, една от най-големите звезди...
Бил облечен като всеки нормален човек,
отиващ на следобедна кинопрожекция.
Заради външния му вид нямали представа, че арестуват знаменитост.
Наистина го видях как докосва гениталиите си.
В изявлението пише, че Рубенс е
"емоционално съкрушен от срамната ситуация".
Бях с Джон Парагон. Не можехме да повярваме,
бяхме много разстроени и се притеснихме. Просто ми се доплака.
Беше ужасно, че се е случило такова нещо.
Адвокатът на Хърман казал за вестника:
"Когато тази новина излезе, кариерата му приключва".
Дълго време пазех в тайна кой съм всъщност.
И това ми служеше много добре, както исках, до един момент.
Това се обърна срещу мен, когато ме арестуваха,
а хората не бяха виждали друга моя снимка освен на Пий-Уий Хърман.
И изведнъж вече имах снимка като на Чарли Менсън.
Изгубих контрола върху анонимността си и това беше опустошително.
Нямаше как такава новина да се потули. Просто трябваше да се приеме.
Но той настояваше,
че не е направил това, в което го обвиняваха
и че фактите не съответстват на това, което твърдяха.
Междувременно публицистът на актьора
пусна изявление, изцяло опровергаващо всички твърдения:
"Според Пол фактите, посочени от полицейския отряд, са напълно неверни
"и той не се е разголвал, нито е имал друго непристойно поведение".
След ареста Пол се намираше в състояние на шок
и просто искаше някой да се грижи за него.
Пред къщата на родителите му имаше тв екипи.
Трябваше да измисля как да го измъкна от Сарасота незабелязано.
Пол имаше зъбни протези, които променяха формата на устата му
и изглеждаше различно.
Сложи си тях и очила. Мисля, че го остригахме нула номер
и така го изведохме от Сарасота.
Пол беше приятел с Дорис Дюк.
Обади й се лично и й каза,
че му се налага да се покрие за известно време.
Тя отвърнала: "Разбира се".
Заклехме всички да пазят тайна
и го заведохме в Ню Джърси, където се покри за няколко седмици.
Обаждах му се всеки ден,
защото се притеснявах, че може да се самоубие.
Родителите ми му казаха:
"Бяхме с теб и те подкрепяхме в добри времена.
"Можеш да разчиташ на нас на сто процента".
Шокиращо е какви отвратителни, ужасни и злобни неща
говорят и мислят хората за мен.
Имам право на адвокат. Имам право да мълча.
А не може ли вместо това да направя дарение?
Пий-Уий Хърман е откаран в болница днес
след маскен бал за Хелоуин, облечен като Едуард Ножиците.
Пий-Уий Хърман трябва да бъде екзекутиран,
защото е работел с деца.
Говоря за "Капитан Кенгуру".
Забравяте, че този човек е живял с това бреме десетилетия.
Водите ли детски предавания, носите определена отговорност.
Хората се довериха на Пий-Уий Хърман.
Не искаме децата ни да имат нищо общо с извратени хора.
Това все още е сериозен етикет.
По онова време хората, колеги ми казваха,
че обществеността има изключително кратка памет.
Веднага им отговарях - и това е вярно 30 години по-късно -
"Обществеността не забравя и не прощава.
"Обществеността има памет на слон.
"Хората помнят всичко,
така че не заблуждавайте нито мен, нито себе си."
Не става така.
И дори след 30 години още усещам последствията, през цялото време.
Когато най-после решиха той да се прибере вкъщи,
облепихме прозорците с чернен найлон,
за да не може никой да надникне вътре.
Беше почти символично -
да може да се затвори за малко в пашкул.
Само искам Пий-Уий Хърман да знае, че независимо какъв е личният му живот,
винаги ще бъде любимец на всичките ни деца.
Дръж се, Пий-Уий. Все още те обичаме.
Допуснал си грешка. Какво от това?
Вярвам в теб. Не се предавай.
Много хора се обаждаха
и искаха да му предам най-искрени поздрави и прочие.
Дръж се, Пий-Уий. Не им се давай.
Не ме интересува дали си виновен.
Може Пол да знае кой не се е обадил
и сигурно знае кой е говорил грубости за него.
Мисля, че той е жесток с хората, които му помагат най-много
и има някаква патологична нужда
да съсипва проектите, по които работи.
Шокирахте ли се, когато видяхте, че са арестували Пий-Уий Хърман?
Пол ми се обади. Бяхме се отчуждили, откакто започнах в "Събота вечер на живо".
"Отчуждили"? - Да, не се бяхме чували.
Има ли конкретна причина за това?
Имали сте конфликт? - Да.
Защото сте помогнали за разработването на "Къщата за игра",
а не сте получили признание или пари за това?
И това също, да.
Въпреки това сте можели да го съдите.
Да, можех. И много хора го направиха.
Знам, че много хора му простиха, но аз още не мога.
Да, това е девиантно поведение.
Преминах през всякакви отвратителни, ужасни чувства.
Превърнах се в друг човек.
Наехме кризисна пиар фирма,
а пресата искаше да го заснеме на публично място.
Накрая поискаха да се вижда как излиза от ресторант с приятелка
и да уведомим няколко фотографи от пресата по наш избор
с уговорката никой да не знае, че е планирано.
Но това обезкуражи другите репортери,
защото снимката вече съществуваше.
Сега въпросът беше как да извадим образа от арестантската му снимка
от общественото съзнание.
Хрумна ми идея, защото предстояха Музикалните награди на MTV.
Дами и господа, MTV с гордост представя
човек, който отдавна е наш приятел.
Помня, че бях в шатрата за пресата, той излезе,
а всички репортери се питаха:
"Наистина ли е той? Как така?".
Благодаря.
Благодаря ви.
Благодаря.
Благодаря!
Благодаря. Благодаря ви.
Проба.
Проба!
Благодаря ви много.
Благодаря ви.
Благодаря.
Чували ли сте хубави вицове напоследък?
На публиката на Наградите на MTV
изобщо не й пукаше, че е бил арестуван.
Интересуваше ги творческия му гений.
Пий-Уий! Пий-Уий!
Други се застъпват за Пий-Уий.
Тези хора се събраха пред телевизия CBS в Лос Анджелис
да протестират срещу решението й да изтегли
"Къщата за игра" от съботната програма.
Освободете Пий-Уий!
О, медиите го разпнаха, а CBS -
тези безгръбначни медузи, го зарязаха,
преди да е доказано нищо.
Пий-Уий.
Хората наистина излязоха да подкрепят Пол.
Имаше протести в цялата страна.
Пий-Уий има култ от последователи,
но те знаят, че едва ли протестите ще променят нещо.
Колко от вас мастурбираха през последната седмица?
Това не оправдава евентуалното му поведение,
но не е и престъплението на века.
Твърди се, че е влязъл в кино за мръсни филми, разголил се е
и се е "задоволявал".
Дали на такова място някой е бил шокиран?
Филмите са много по-разюздани.
Целта на Пол беше да избегне болезнен процес.
Без никакво съмнение той щеше да го спечели.
Просто щеше да се проточи, а ние искахме да приключим с това.
Най-доброто решение беше да не оспорваме обвинението.
Актьорът Пол Рубенс се съгласи да плати глоба от 50 долара
и да заснеме реклама срещу наркотици
като признае вина за непристойно поведение.
Той се яви в съда на кратко изслушване.
Рубенс е най-известен с ролята си на Пий-Уий Хърман.
Беше арестуван миналия юли
и обвинен в разголване в кино от категория X.
Той пледира, че не оспорва обвинението.
Г-н Рубенс, ще ви попитам
дали разбирате, че молбата ви означава признаване и отказ от права?
Да.
И че се отказвате от всичките си права
чрез тази молба,
включително от правото на процес? - Да.
Вашите адвокати - г-н Дрезник и г-н Гърстийн,
обясниха ли ви всичко? - Да.
Имате ли въпроси? - Не.
Добре. Тогава как пледирате сега?
Няма да оспорваме.
Не оспорваме обвинението. - Добре.
Това, от което най-много се страхувам,
и това, което смятам за уловка - не е игра на думи,
е какъв ще изляза аз в този сюжет,
какво ще постигна.
Не искам да изляза като жертва, разбираш ли?
Защото е много лесно...
тази историята да ме превърне в жертва,
в човека зад маската, в плачещия клоун.
Знам какво значи всичко това и се бунтувам срещу него.
Не го искам.
Ще се опитам да намеря как да го надскоча
по същия начин както бях принуден
и успях да го надмогна в действителността.
Боже, колко е красива. Прекрасна е.
Благодаря. Какво мислиш?
Елида се роди.
Водех я на работа с мен всеки ден.
Мисля, че наистина беше хубаво събитие за Пол,
защото беше готов да започне да се отваря малко повече,
да спре да мисли само за това и да продължи напред.
Да.
Спомням си кога се запознах с Пол.
Имахме общи приятели. Аз му бях огромен фен.
Беше след ареста му и цялата ситуация му тежеше страшно много.
Беше съкрушен, съсипан.
Приличаше на птица, ударена от камион.
Не можеше да излезе от къщата и за минута,
стоеше сам, често на тъмно. Спеше по необичайно време.
Ходех у тях, дърпах завесите, проветрявах за малко.
Едва си проправях път, Беше затрупано от вещи.
Карах го да излезе, защото
такива надарени творчески хора, ако не работят, умират.
Коко.
Преди да снима "Бъфи, убийцата на вампири" просто си паснахме.
Това беше първият му филм след инцидента и в договора му пишеше,
че трябва да прилича максимално на снимката от ареста.
Ти да не си някаква откачалка, а?
Готино беше да се види как един вид се защитава по този начин.
Съсипа ми новото яке.
Убийте го много.
Когато Пол ме превърна във вампир, това ни свърза за цял живот.
Винаги сме си били близки и сме някак си
свързани во веки.
Документирай цялата ситуация.
Ето такива гадости ти се връщат.
Боже, не мога да повярвам, че сме на кам... Снимаме ли?
Той просто имаше нужда от семейството си.
Искаше да е с второто си семейство.
Постепенно започна да се вижда с хора.
Започна отново да се смее, беше страхотно.
Старт.
Браво.
Но не виждам синхронно плуване.
Снимай, Пол.
Виж панталоните ми. - ... деца или нещо друго.
Виж панталоните ми.
Започнахме да ходим по магазини втора употреба, размяна на вещи
и някак си разширявах познанията си за всичко.
Винаги съм го карал да направи вид музей,
защото той има всякакви невероятни неща.
Колекционерството е в основата на всичко, което обича
и на същността му.
Колкото повече време прекарахме заедно, толкова по-весел ставаше.
Върна се предишният Пол.
Първият ми гост, известен като Пий-Уий Хърман,
за пръв път ще говори като самия себе си.
Моля, посрещнете Пол Рубенс.
Благодаря, че си тук.
Така,
обикновено в миналото ми гостуваше като Пий-Уий.
Притесняваш ли се малко?
Не, не си нервен.
Ще говориш ли тази вечер?
МОЖЕ БИ
Хората искат да те опознаят, така че трябва да говориш.
Добре.
Така е много добре. На това му се казва начало.
Прозвуча ми обаче като Пий-Уий. - Така ли?
Звучиш като Пий-Уий, не като Пол.
Не... Ето го истинския ми глас.
О, много е... О!
Пол не беше получавал внимание за друга роля освен на Пий-Уий Хърман.
Така че това беше преломен момент.
Хайде, по-бързо, по-бързо. - Добре, Андрю, време е да приключваме.
Добра идея, г-це Браун. Съвместно самоубийство. Ето, започвайте.
За какво говориш? - Просто го направете!
Пол твореше и беше в Холивуд.
И беше страхотно.
Ходеше на проби за перуки, създаваше нова визия.
Моля, посрещнете Пол Рубенс.
Той разви различни персонажи.
Успяваше не да се крие зад Пий-Уий,
а да се хвърли в нещо напълно ново.
Барби.
Мария.
Джордж.
Барби, много е сладък. Същинска кукла Кен.
Кен и Барби, божичко. Просто перфектно.
Отидох на премиерата на "Дрога" с Пол.
И най-после той беше уверен.
Всички бяха там.
Това беше Холивуд, голямо събитие
и Пол се завърна.
Има страхотни отзиви за този филм.
Хората се радват... - Филмът е страхотен.
И в него играеш интересен герой - бисексуален фризьор.
Наложи ли се да правиш проучване за тази роля, или не?
И преди можех малко да подстригвам. - Ясно.
Няколко години с Пол бяхме постоянно заедно
и мисля, че това започна да привлича вниманието.
Оставях хората да гадаят, защото обичам да ги държа в напрежение.
Харесва ми да има загадъчност.
Следваме Пол...
Докато той си облича... Ето го.
Изглеждаш адски добре. Ще се върна тук.
Ето го моят "Армани". - Почакай.
Вижте, в стария Холивуд се очакваше да излизаш с някого.
Беше нещо като уреден брак,
а Пол ми беше гадже.
И знам, че хората ще кажат: "Ама той е гей".
Е, и какво от това?
Израснала съм в тази среда, така да се каже.
Всъщност никога не ми се е налагало
да слагам етикети на нищо, защото и другите не го правеха.
Един ден той ми подари символичен пръстен,
какъвто си разменят гаджета.
Беше буквално от кутия със зърнена закуска.
Знаехме, че занапред винаги ще разчитаме един на друг.
Погледнете я тук.
Изминаха около десет години от ареста му.
Колко малка камера! Добре, добре, стига вече.
Пол снимаше клип с Елтън Джон
и си мислех, че е един нормален ден.
И внезапно ни се обадиха съседите да ни кажат,
че към къщата идва полиция.
Влязоха може би 25 полицаи.
Аз застинах. Не знаех абсолютно нищо.
Чудех се какво се случва.
Актьорът, известен като Пий-Уий Хърман, е в следствието,
след като полицията конфискува арт колекцията му.
Марк Кугън на живо от нюзрума с новините за този случай. Марк?
Проблемът тук е предполагаема детска порнография.
По жалба от бивш познат на Рубенс
полицията претърси дома му.
Съобщава се, че са иззели кашони с еротични видеозаписи и снимки.
Пол ми се обади и каза, че категорично не е вярно.
Познаваше Джефри Джоунс
и Джефри Джоунс беше обвинен в неправомерни действия.
А човекът, който е обвинил него,
е бил в дома на Пол заедно с Джефри и други хора.
Той беше обвинил Пол в притежание на детска порнография.
А обискът се случи в резултат на това.
Попитах го директно: "Какво става, по дяволите?
"Какво се е случило?" и получих ясни отговори.
Намерили ретро хомоеротично изкуство,
но кой би съсипал живота на човек заради такива снимки?
Веднага отидох
до дома на Пол в Холивуд, за да говоря директно с органите на реда.
Беше изключително и необичайно да участвам в такова нещо
главно защото домът на Пол
в много отношения приличаше на музей.
Той имаше изключителна колекция от неща,
включително материали, които полицията реши, че иска да конфискува.
И фотографските колекции на ранна гей еротика
включваше буквално стотици хиляди стари снимки
и стари осем-милиметрови филмови ленти.
Някои от архивните кутии дори не бяха отваряни.
По време на изпълнението на обиска
нямаше индикации,
че Пол редовно е използвал или преглеждал тези материали.
Малко след това неочаквано ни се обадиха от "Инкуайърър".
Към тях беше изтекла информация за обиска.
Сега актьорът Пол Рубенс е обект на разследване
за предполагаема детска порнография.
Разследването продължава.
Не са повдигнати обвинения и говорител на актьора осъжда целия процес.
Можех да намеря точно същите колекции
в някои от най-големите университети в страната, в ЛГБТ архивите им.
Бях защитавала хора по дела за детска порнография,
но това просто не беше детска порнография.
...къщата на Пий-Уий Хърман. ЕТ разказва.
Имаме нови подробности.
Отразяването на този случай в пресата не беше толкова широко.
Помолихме ги да изчакат резултатите от разследването и да не приемат
подхвърлена информация.
Той получава подкрепа от знаменитости.
Кортни Кокс и съпругът й Дейвид Аркет
говорят в негова защита.
Знаете ли, бях малко изненадан,
защото това са големи холивудски звезди
и подкрепата им за Пол Рубенс е много силна.
Пол остана при нас
и това, че имаше тази възможност в толкова труден момент,
мисля, че го успокои и увери, че ще се справим заедно.
Що се отнася до сексуалността на Пол,
той не говори за това, не споделя.
Пол е старомоден и не иска да говори за личния си живот.
Казах му, че може би е знак от вселената да живее, без да се крие.
Насърчавах го да излезе на светло.
По това време Пол не беше в публичното пространство
и в това отношение беше лесна мишена.
Това беше хомофобски лов на вещици.
Има стереотипно свързване, което е доста опасно,
на педофилията и ЛГБТ общността.
Продължава и до днес.
Когато обвинят шоумен за деца в притежание на детска порнография,
и тези думи - Пол Рубенс, Пий-Уий Хърман, "детска порнография",
влязат в заглавията, щетите са нанесени.
Стана много очевидно,
че се опитват да си играят с него, да му създават проблеми.
Добре, добре. Сега махни на Пол. Помахай.
Полицията иззе всички снимки на Пол,
но като започнахме да връщаме нещата, се оказа,
че са взели и всички снимки на дъщеря ми
Елида от най-ранните й години.
Дори отишли в училището й и разговаряли с тях.
Изобщо не знаех това, научих го постфактум.
Наложи се и да подпиша писмо, позволяващо на Пол да остава насаме с Елида.
Беше просто съкрушаващо.
Окръжният прокурор участва в първата година на разследването -
от заповедта за претърсване през следващите 12 месеца.
И въз основа на разследването им,
прегледа на материалите и всички иззети доказателства,
решиха че няма да повдигат обвинения.
И в последния момент,
буквално ден преди
прокурорите вече да не могат да повдигнат обвинения,
градският прокурор на Ел Ей
обяви, че ще повдигне едно обвинение
за непристойно поведение - притежание на детска порнография.
Питате кои са лидерите на Ел Ей? Ето един, който трябва да познавате.
Казва се Роки Делгадийо.
Роки Делгадийо беше новоизбраният градски прокурор.
Той беше много амбициозен,
беше обявил, че е особено фокусиран
върху малтретирането на деца.
Ставаше все по-ясно, че това беше политически случай.
Ако Пол беше обикновен гражданин,
никога нямаше да получи такова внимание.
Честит рожден ден, скъпи Милтън.
Честит рожден ден на теб.
Помогнете ми да ги духна.
Баща му започна да се влошава,
затова от там
той отиде във Флорида.
Когато баща ми се разболя,
Пол помагаше на майка ми за всичко.
Живя с тях и се грижеше за баща ми последните няколко месеца.
Баща ми беше истински мачо, затова и между него и Пол имаше проблем.
Пол наистина работи върху връзката си с баща ми.
Впечатли ме колко усилия вложи в това и те му се отплатиха.
Пол трябваше да вземе решение
дали да отиде ли на дело
и евентуално да бъде оневинен и оправдан,
но с това да приеме и попадането в светлините на прожекторите.
Беше решено да намерим нарушение,
буквално да изнамерим такова,
което да има връзка с материалите, които по някакъв начин бяха обидни,
но по стандартите за непристойност, а не за детска порнография.
Месец след като му повдигнаха обвинение за непристойни материали
и трябваше да се предаде, баща му почина.
Малко след това Пол трябваше да излезе пред камера и да изчисти името си,
защото нямаше какво да крие.
За целта имахме нужда от някой достоен
като Стоун Филипс, който да му зададе трудните въпроси.
Притежавахте ли детска порнография?
Не. Казвам го категорично - не съм притежавал.
Къде е границата? За вас е изкуство.
За някой друг може да е обидно, неприемливо, неприлично.
Мисля, че за мен границата е тази -
живея в страна, в която имам право да колекционирам каквото искам
и стига да не вредя на никого, а аз не експлоатирам деца,
трябва да имам правото да колекционирам.
След като прегледаха 30 000 снимки,
в крайна сметка се стигна до една от тях в старо списание.
Съгласиха се, че снимката не беше на непълнолетен.
След като обвинението за детска порнография беше свалено,
аз бях готов да поема отговорност за моята колекция.
Която е?
Която е да се съглася, че има снимки, които са непристойни.
Наказанието - глоба от 100 долара,
задължителна терапия, контакт с деца само под надзор
и регистриране като сексуален престъпник за следващите три години.
Можете да кажете много неща за мен.
И вие, както може би и много други хора,
може да ме мислите за странен.
Може да ме смятат за луд
или всякакви други епитети - нямам нищо против,
стига един от тези епитети
да не е "педофил", защото това не е вярно.
Пол е много издръжлив.
Това бяха страшни времена и трябва да си
готов да допуснеш тази болка, да я преживееш,
и дори да я изразиш донякъде.
Това изискваше много работа, ден след ден,
но Пол знае как да се възстановява и съвзема.
Моля, посрещнете Пол Рубенс.
Просто съм любопитен.
Знам, че отдавна не си Пий-Уий Хърман,
но намерихме костюм на Пий-Уий.
Това е истинският костюм и се чудехме
дали ще влезеш в него. Мислите ли, че ще може?
Не. Не мога.
Хайде де! - Не мога.
Пробвай. - Молете ме!
Само...
Усещаш ли, че се превръщаш в Пий-Уий?
Знаеш ли, въпросът не е в панталоните. Пий-Уий всъщност е вътре в мен.
Да. Точно. - Разбираш ли?
Пол имаше възможност да възроди Пий-Уий и беше във възторг от това.
И мисля, че това му беше малко трудно,
защото осъзнаваше, че е остарял, че това време беше отминало.
Но мисля, че винаги е вярвал в Пий-Уий.
Пол ми се обади, че пак ще прави сценичното шоу
и искаше да участвам.
Не можех да повярвам.
Пий-Уий, имаш поща.
"Пол, мисля, че определено ти трябва 25-годишен Пощальон Майк,
а не 60-годишен."
Това е най-красивата жена в Страната на куклите - Мис Ивон.
Когато отворих вратата и излязох като Мис Ивон,
можех да направя всичко - да се изпикая, и да кажат:
"Мис Ивон беше невероятна. Изпика се на сцената. Прекрасна е."
О, разбрахме ли вече днешната тайна дума?
Да, разбрахме я, Мис Ивон.
Изпуснах най-забавното!
Хайде, хора, кажете най-забавното!
Беше вълнуващо. Имаше изградена връзка на обич с публиката,
защото ни бяха гледали като деца.
Версията на живо на шоуто - "Пий-Уий на Бродуей",
беше всичко, което бихте си пожелали.
Срещнах се с Пол и като цяло
се молех да иска да направи проект за Пий-Уий Хърман.
Отне ми буквално години да го убедя да го направи.
Изглежда имаше много безпокойство
около идеята да върнем Пий-Уий Хърман чрез филм.
Пишем "Почивката на Пий-Уий".
Пол стои твърде много време в къщата.
Пол не излиза твърде много. Пол има нужда от приключение.
Здравейте. И аз помагам за сценария.
Трябва да отиде и да направи друг филм.
О, опалянка!
Готино.
Всички усещахме през какво беше преминал Пол
и затова десетилетия наред не го гледахме като Пий-Уий.
За приятелството.
Като фенове и хора, които му се възхищават,
искахме да му вдъхнем увереност да се захване с друг проект.
И филмът много му хареса.
Пий-Уий!
Беше лудница. Хората откачаха на всяка шега.
Казах ви. Казах ви. Казах ви, че е добър.
Тогава осъзнах в какъв синхрон беше с феновете си,
разбираше какво им харесва и каква е връзката му с тях.
Беше наистина специален момент на истинско признание.
Ако ти правеше този филм, какъв би бил той?
Бих взел всички кадри, които съм заснел през годините,
и всички снимки, които съм направил,
и всички неща, които хората не виждат в момента -
тях също.
И бих направи нещо много приказно, което прилича на...
Бих говорил малко пред камера, а после бих казал:
"Сега ще видите какво се случи.
"После направих това, след него - това". Аз, аз, аз.
"След това ме арестуваха, беше ужасно, не знаех...
"Но после животът пак се оправи.
"Трябваше да се грижа
"за мои близки, които бяха болни..."
Не знам какъв филм бих направил.
Никога няма да разберем или напротив. Не знам.
След година снимки Пол спря да сътрудничи на продукцията.
Той забави завършването на последното интервю за арестите си.
Днес не се съм в добра форма,
защото имам чувството,
че ми нямаш доверие
като режисьор на филма.
Това, което намекваш, във връзка с по-голямата картина, може би е така.
Мисля, че... Дали режисирам заедно с теб? Категорично не.
Сътруднича ли по много по-мащабен начин, отколкото си свикнал да работиш? Да.
Но тук става дума за по-голям проблем, свързан с контрола.
Да, прав си.
И аз съм притеснен как ще се получи всичко,
какво ще стане при монтажа,
как почти няма да мога да контролирам
как ще разкажеш моята история
или как ще изглежда тя накрая.
Ще изпадна в паника при монтажа.
Ще започнем да спорим
и ще бъде доста непредсказуемо.
Така че не знам дали ще се получи, или не,
но човекът, който засягам най-много, съм аз.
Струва ли си да се откажа от филма заради това? Не знам.
Пол така и не завърши финалното интервю.
В деня преди смъртта си реши сам да направи аудиозапис.
Повече от всичко, причината да искам да направя документален филм,
беше да могат хората да разберат кой съм всъщност
и колко болезнено и трудно ми беше
да ме наричат нещо, което не съм.
В момента, в който чух, че някой ме определя като -
ще го кажа директно -
педофил,
знаех, че това ще промени всичко напред и назад във времето.
Исках да говоря, за да разберат всички
какво е усещането да те отхвърлят,
хората да се страхуват от теб,
да се съмняват в теб и да не ти вярват
или да преценяват намеренията ти
през филтър, който е напълно погрешен.
Исках хората да разберат това, че понякога
където има дим, невинаги има огън.
Исках по някакъв начин
хората да разберат, че в цялата ми кариера,
в основата на всичко, което направих и написах, е любовта
и желанието ми да забавлявам,
да внасям веселие и креативност
у младите хора, у всички.
Пол пазеше в тайна болестта си от почти всички.
През целия си живот беше много потаен.
Беше му трудно да направи документалния филм,
но в края на живота си се осмели да рискува
и реши филмът да бъде завършен.
Искаше хората да видят
кой е бил Пол.
През последните месеци от живота си Пол имаше дълбока сърдечна връзка.
Беше заобиколен от най-близките си приятели.
Преживяваше много радост.
Мисля, че в последните си дни приемаше пълнотата на своя живот,
беше изпълнен с благоговение пред живота, който беше живял.
Пол беше невероятно смел.
Всички тези неща,
всички тези емоции, всички различни влияния и фактори,
неща, които видях, когато бях малък,
имах усещането, че по някакъв начин мога да се отплатя за тях.
Чувствах се като добър колекционер на всичко това.
Успях да съхраня добре всичко това.
Нищо не можеше да ме спре.
Нищо не би ме разубедило, че ще бъде чисто във всяко отношение.
И мисля, че беше точно такова.
Отчасти затова се чувствам толкова горд - защото...
Изпълних обещанието си.
Аз отстоях това, не само за вас, но и за себе си.
Аз летя!
Аз съм най-щастливото момче на света.
Всички птици ми завиждат.
Защото аз съм Пий-Уий.
Ако имате късмет като мен, момчета и момичета,
всички ваши мечти ще се сбъднат.
Защото знаете ли какво, деца?
Казах: "Знаете ли какво, деца?". - Какво?
Ще споделя целия си късмет с вас!
Аз съм Пий-Уий Хърман.
Аз съм най-щастливото момче на света.
Сбогом, момчета и момичета.
ПОЛ РУБЕНС 1952 - 2023
Субтитри: Ева Йорданова За TransPerfect Media