..:: YOLO Your Source Of Quality ::..
- hvornår stod hun op? - s var sammen med hende
- hun er en morgenmand - hun er plaget
så du mener, hun har en samvittighed
måske
så elsker du hende stadig
Er du klar? Tag dig ikke af mikrofonen.
Bare lad, som om den ikke er der. Syng, som om den ikke er der.
- Er du klar til dem? - Ja.
Så går vi.
Hvis I er her, ved I allerede, hvem hun er.
En af vor tids vigtigste skikkelser inden for musikken.
Lydia Tár favner bredt.
Hun er uddannet koncertpianist fra Curtis Institute -
- og elitestuderende fra Harvard.
Hun skrev ph.d. i musikvidenskab ved Wiens Universitet -
- med speciale i de indfødtes musik i Ucayali-dalen i det østlige Peru, -
- hvor hun tilbragte fem år blandt Shipibo-Konibo-folket.
Tár indledte sin karriere som dirigent -
- hos Cleveland Orkestret, et af de såkaldte "Fem Store".
Efterfulgt af en række store stillinger herunder ved Philadelphia Orkestret, -
- Chicago Symfoniorkester og Boston Symfoniorkester, -
- inden hun endelig tilsluttede sig vores egne New York Filharmonikerne.
Sammen med sidstnævnte arrangerede hun flygtningekoncerterne i Zaatari, -
- som blev overværet af over 75.000 mennesker.
Hun er blevet særlig kendt for at bestille moderne værker -
- af blandt andre Jennifer Higdon, Caroline Shaw, -
- Julia Wolfe og Hildur Guðnadóttir.
Og hun har lagt vægt på at opføre dem sammen med anerkendte komponister.
Hun er citeret for at sige: "Komponisterne har en samtale."
"Og den er ikke altid høflig."
Lydia Tár har også skrevet musik til teater og film.
Hun er rent faktisk en ud af kun 15 såkaldte EGOT'er, -
- som er dem, der har vundet alle de fire store underholdningspriser.
En Emmy, en Grammy, en Oscar og en Tony.
Som man kan tænke sig, er det en utrolig kort og strålende liste, -
- som indbefatter Richard Rodgers, Audrey Hepburn, Andrew Lloyd Webber -
- og naturligvis Mel Brooks.
I 2010 grundlagde hun og Eliot Kaplan Accordion-dirigentstipendiet, -
- som fremmer kvindelige dirigenters udvikling og præstationer -
- og giver mulighed for ophold hos store orkestre over hele verden.
I 2013 udnævntes Tár til hoveddirigent for Berliner Filharmonikerne -
- efter Andris Davis, og hun er blevet der lige siden.
Som sin mentor, Leonard Bernstein, har Tár en forkærlighed for Mahler -
- og har indspillet hans ni symfonier i løbet af sin tid hos De Fem Store.
Men hun har ikke fuldført cyklussen med et enkelt orkester før nu.
Berliner Filharmonikerne har indspillet otte af Mahlers symfonier med hende -
- og har gemt den store femte symfoni til sidst.
På grund af pandemien måtte koncerten aflyses sidste år.
Men i næste måned vil Mahlers femte symfoni blive indspillet live -
- og fuldføre cyklussen, som vil blive udgivet i et bokssæt -
- af Deutsche Grammophon lige inden Mahlers fødselsdag.
Som om det ikke er nok, vil hendes nye bog, "TÁR om TÁR", -
- blive udgivet af Nan Talese på Doubleday lige inden jul.
Perfekt til at komme i julesokken, især hvis sokken er meget stor.
The New Yorker byder dig velkommen. Tak, fordi du er kommet.
Tak, Adam.
Lydia, jeg kunne ikke...
Jeg kunne ikke undgå at bemærke, at du krympede dig lidt.
Glemte jeg en fantastisk præstation, eller er du lidt forlegen -
- over de utroligt forskelligartede bedrifter, du har udrettet?
I dag er "forskelligartet" et fyord. Vi lever i specialisternes tidsalder.
Hvis man prøver at gøre flere ting, bliver der tit set skævt til en.
- Alle kunstnere bliver sat i bås. - I allerhøjeste grad.
Tror du, der vil komme et tidspunkt, hvor den klassiske musikverden -
- vil holde op med at skelne mellem kunstnere ud fra deres køn?
Jeg er nok den forkerte at spørge, da jeg ikke læser anmeldelser.
- Aldrig? - Nej.
Men det er sært, at nogen har følt det nødvendigt -
- at erstatte "maestro" med "maestra".
Vi kalder ikke kvindelige astronauter for astroninder.
Men hvad angår kønsdiskrimination, har jeg ikke noget at klage over.
Det gælder også Marin Alsop, JoAnn Falletta, -
- Laurence Equilbey og Nathalie Stutzmann.
Vi har så mange utrolige foregangskvinder.
Kvinder, som gjorde det hårde arbejde.
Hvor spændende. Kan du... Hvem for eksempel?
Selvfølgelig. Først og fremmest Nadia Boulanger.
Det ville være det gode eksempel.
Det triste eksempel ville være Antonia Brico, -
- som efter alt at dømme var en utrolig dirigent, -
- men blev begrænset til den uspændende rolle som "gæstedirigent" -
- og behandlet som andenrangs.
Fik hun aldrig mulighed for at dirigere et stort orkester?
Jo, hun dirigerede Berliner Filharmonikerne og Metropolitan, -
- men igen kun som gæstedirigent.
Dengang vakte køn stort postyr. Men tiderne ændrer sig heldigvis, -
- og Paulus' omvendelse er, om ikke fuldendt, så godt på vej.
Det må man sige. Den er faldet af hesten.
Kan vi tale lidt om fortolkning?
Jeg tror, at nogle stadig opfatter dirigenten som en menneskelig metronom.
Det er til dels sandt.
Men at holde takten er ikke let.
- Der er vel meget mere i det. - Det vil jeg håbe.
Men takten er det vigtigste.
Takten er altafgørende for fortolkningen.
Man kan ikke begynde uden mig. Jeg starter uret.
Min venstre hånd former, -
- men min højre hånd, den anden hånd, markerer takten og fører den fremad.
Men modsat et ur standser min anden hånd nogle gange, -
- hvilket betyder, at takten standser.
Illusionen består i, at jeg reagerer på orkestret her og nu -
- og vælger det rette øjeblik til at begynde igen -
- eller opgive takten fuldstændig.
Men i virkeligheden ved jeg alt om takten fra starten, -
- og præcis hvornår I og jeg vil ankomme til vores endemål sammen.
Jeg gør kun ægte opdagelser under prøverne. Aldrig til koncerterne.
Det er et svært spørgsmål, men hvis du skulle nævne én ting, -
- som Bernstein gav dig, hvad ville det så være?
Kavanah.
Det er hebraisk for at fokusere på betydningen eller hensigten.
Hvad prioriterer du og komponisten, og hvordan supplerer det hinanden?
Kavanah. Det ord vil nok have en noget anden betydning for publikum.
Det tænker jeg nok.
Er det korrekt, at der ikke altid har været en dirigent i klassisk musik?
Jeg har læst, at det længe faktisk var førsteviolinisten.
Uanset om de havde interesse eller evner for det.
Hvornår ændrede det sig, og hvem ændrede det?
Den franske komponist Jean-Baptiste Lully, -
- som efter sigende brugte en enorm, spids stav -
- til at banke tempoet i gulvet.
Jeg forestiller mig ikke, at musikerne brød sig om det.
Den teknik sluttede til en koncert, -
- da Lully kom til at stikke sig selv i foden med den og døde.
Ja, af koldbrand.
Nå, men...
Men dirigenten bliver væsentlig, da ensemblerne bliver større.
Vi vender tilbage til Beethoven igen.
Den begynder ikke med en ottendedelsnode.
Nedslaget... Det er tavst, ikke?
Så nogen måtte starte uret.
Nogen måtte plante deres flag i sandet og sige: "Følg efter mig."
Og da det var Lenny, -
- blev orkestret ført på en fantastisk fornøjelsesrejse.
For han kendte musikken, især Mahler, bedre end nogen anden.
Og han legede ofte med formen. Han ville have orkestret til at føle, -
- at de aldrig havde set endsige hørt eller spillet noget af den musik.
Han gik radikalt til værks, såsom at se bort fra tempo primo -
- eller at afslutte en frasemolto ritardando, uden det var angivet.
- Overdrev han? - Nej, slet ikke.
Han fejrede sin opdagelse.
Du sagde før, at dine opdagelser finder sted under prøverne.
Hvornår begynder den proces igen?
- Vi begynder på mandag. - Med det samme?
I den her handler det om at prøve at spå om Mahlers hensigt.
Vi ved meget om det i hans andre symfonier.
Han var så inspireret af Rückerts digte, -
- at han i årevis ikke satte musik til andre.
Men det ændrer sig med den femte. Den femte er en gåde.
Den eneste ledetråd, han efterlader, findes på omslaget til manuskriptet.
Tilegnelsen til hans nye hustru, Alma.
Så hvis man skal være partner med Mahler i hans femte symfoni, -
- må man først prøve at forstå det yderst komplekse ægteskab.
Har du en anden opfattelse af det ægteskab, end Bernstein havde?
Du nævnte mit etnografiske feltarbejde i Amazonskoven.
Shipibo-Konibo-folket modtager kun enicaroeller sang, -
- hvis sangeren er på samme side som den ånd, der skabte den.
På den måde smelter fortiden og nutiden sammen.
Det er to sider af den samme kosmiske mønt.
Den opfattelse af troskab giver mening for mig.
Men Lenny troede påteshuvah.
Talmuds kraft til at gå tilbage i tiden -
- og forvandle betydningen af ens tidligere handlinger.
Så da han opførte Adagietto-satsen til Robert Kennedys begravelse, -
- varede den 12 minutter. Han behandlede den som en messe.
Lytter man til en optagelse, kan man fornemme tragedien og medfølelsen.
Og den fortolkning gjaldt for Mahler senere i livet, -
- da hans karriere gik skævt, og Alma forlod ham til fordel for Gropius.
Men som jeg sagde tidligere, så handler det om takten.
Og dette værk blev ikke skabt i smertefuld tragedie.
Det blev skabt i nyforelskelse.
Og derfor valgte du...
Kærlighed.
Men præcis hvor langt?
Syv minutter.
Jeg blev meget grebet af det, du sagde til Adam om...
...fortolkning og specielt om følelser.
Og at du valgte kærlighed.
Man siger jo, at man skal lade publikum om at græde, men...
...bliver du nogensinde overvældet af følelser, når du står på podiet?
Ja, det sker af og til.
I nogle værker bliver ens forventninger forløst, -
- og nogle passager er så utrolige, at når jeg dirigerer, -
- er det ikke, fordi jeg har hastværk, men jeg glæder mig til den passage.
Det sker hver gang.
Så det er både fysisk og psykisk.
Det må tage flere timer at falde ned igen.
Bagefter siger man ting, man ikke kan huske.
At sove er umuligt.
Det lyder som mit første år på Smith.
Hvilket værk påvirker dig sådan? Jeg så dig!
Jeg så dig dirigere "Le Sacre du printemps" på Metropolitan sidste år.
Det var utrolig stærkt.
Mange tak.
Det er de 11 pistolskud, et primtal, -
- som både betegner offer og gerningsmand.
Først da jeg dirigerede det, indså jeg, at alle er i stand til at begå mord.
- Det er en utrolig flot taske. - Tak. Dejligt, du kan lide den.
Det kan jeg.
Din frokost med hr. Kaplan. Hans chauffør venter.
Godt. Jeg beklager, men jeg har glemt dit navn.
- Whitney Reese. - Whitney, selvfølgelig.
- Jeg beklager. Jeg er sent på den. - Jeg er med. Må jeg skrive til dig?
se engang
Placido Domingos værelse
hun tror, hun er ironisk
Den er perfekt, Aldo.
- Jeg havde håbet, vi kunne fejre det. - Det havde jeg også.
Jeg skal undervise på Juilliard. Det har jeg lovet Ben.
Der vil nok blive kamp om et Accordion-stipendie.
Vi bør udvide stipendiet.
- Tage flere ind? - Nej, kønsmæssigt.
Det er gammeldags at udelukke et køn. Vi har fået vores synspunkt igennem.
Og vi har ikke haft problemer med at finde pladser til dem.
Undtagen en.
Nå ja. Hun havde problemer.
Det ved jeg. Det nævnes til hvert eneste Citibank-møde med hendes far.
- Det beklager jeg. - Det er okay.
Det er ikke noget, jeg ikke kan klare.
Vil du torpedere Accordions grundlæggende princip?
- Vi vil nok miste sponsorer. - Ja, det er sikkert rigtigt.
Måske kan vi vende tilbage til det senere.
Bryant Park bliver den 25. Nan bad mig hjælpe med at skaffe publikum, -
- så Kaplan-fonden vil betale for reklamer i radioen og på gaden.
Og for folk, der klapper.
Det er for stort, Eliot. Hun skulle have booket Strand.
Slap af. Det bliver godt.
Og det er næsten på din fødselsdag.
Jeg var ked af, du ikke kunne komme til min Mahlers tredje i London.
Det var jeg også.
Petra havde et skolearrangement, og jeg havde lovet Sharon at komme.
Selvfølgelig.
Jeg havde bare håbet at høre din ærlige mening.
Musikernes vurderingsskemaer var uhørt gode.
- De er fortrolige, Eliot. - Førsteoboisten er en stor fan.
På vej hjem hørte jeg din opførelse med Israel Filharmonikerne.
Jeg var målløs over, hvad du fik ud af strygerne i den sidste sats.
Hvordan fik du dem til det?
Var det salen? Var det musikerne?
Musikerne var ikke ret imødekommende.
Efter den første prøve spurgte førsteviolinisten, om jeg var jøde.
Han fandt det suspekt, at en, der ikke var jøde, ville dirigere jødisk musik.
Jeg følte mig som Max Bruch.
Jeg er jo jøde, og Kaplan-fonden betaler dem et anseligt beløb -
- for en opførelse af klezmermusik.
- Måske beder de mig dirigere. - Så ville de være heldige.
Hold nu op. Jeg kender min plads.
Man kan ikke købe alt for penge.
Det tror du jo ikke på.
Jeg prøvede at bestikke Francesca til at lade mig se dine noder.
- Jeg måtte gå med uforrettet sag. - Dygtig pige.
Den herre sammen med gnomen er stærkt fokuseret på vores bord.
Først troede jeg, han kiggede på mig, men jeg tror, han holder øje med dig.
Bare ignorér ham.
Jeg kan gå ud og vaske hænder, hvis I vil være alene.
Det ville jeg aldrig tilgive dig.
Jeg vil ikke trænges op i en krog af en, der er præcis ligesom mig.
- Hvornår rejser du i morgen? - Francesca undersøger flyafgange.
Stop hende. Rejs, når du vil.
- Det behøver du ikke gøre. - Mine motiver er ikke helt uselviske.
Bare ét kig på dit opførelsespartitur.
Fint nok.
- Vil kvart over fem være okay? - Ja.
Jeg skal hurtigt videre.
- Vi har en ledig stilling. - Jeg håber, det er Sebastian.
Vær nu rimelig. Sebastian har en hæderlig teknik. Han har taktstokken.
For en måned siden så jeg orkestret kværne Chopins første i Bunkamura.
Sebastian er virkelig hr. Tempo Rubato.
Nærmere robot-o.
- Hvorfor beholder du ham? - Han er Andris' mand.
Du arvede det valg. Syv år er lang tid at lade, som om du respekterer det.
De har andre overenskomster derovre.
Han er en sær fyr.
- Hvem? Andris? - Nej, Sebastian.
- Han har feticher. - Feticher? Såsom hvad?
Lommepartiturer fra før krigen.
Udgåede blyanter, som han har set von Karajan med på billeder. Den slags.
Det er bare sørgeligt.
Ja, men du tager ikke fejl.
Jeg bliver nødt til at skifte ham ud på et tidspunkt.
Til fordel for hvem?
"Hvad kærligheden fortæller mig". De strygere.
Mahler fortæller dig det selv.
- Langsomt, fredeligt, dybtfølt. - Kom nu.
Tro mig, du vil ikke kopiere andre.
- Slet ikke mig. - Men det vil jeg gerne.
- Holder du så op med at plage mig? - Ja.
Fri bueføring.
Det er ikke et kønt syn.
Men hvis man kan holde musikerne på sporet...
...er lyden voldsom.
En robot får ingen hæder, Eliot.
Gør det på din egen måde.
Godt.
Vi stopper her.
- Tak, Max. Udmærket. - Tak.
Bare for min egen forståelses skyld...
...hvorfor er du taget på Juilliard?
Det er landets bedste musikkonservatorium?
Det vil andre nok være uenige i.
Juilliard er et brand, ikke?
- Vil du gerne studere hos et brand? - Nej.
Så der var på et tidspunkt en, som fremmanede noget i din fantasi.
En, du selv stræber efter at blive.
- Hvem var det? - Sarah Chang.
- Så du er violinist? - Ja.
Så forstår jeg, hvorfor du vælger at dirigere sådan et værk.
Det må være en fornøjelse at lede en flok strygere, -
- der opfører sig, som om de stemmer.
Dette værk er megetau courant.
Her fortæller komponisten, at vi skal starte med:
"Tremolo-slag med whiskers og crotales, der langsomt glider hen over skindet."
Det lyder som René Redzepis opskrift på rensdyr.
- Det er spændende at spille ny musik. - Ja.
Godt. Sæt dig bare hen til de andre.
Jeg ved, at I alle sammen er dirigentstuderende hos hr. Wolfe, -
- men hvor mange af jer studerer også komposition?
- Hvad hedder du? - Olive Kerr.
Godt, Olive. Hvad synes du om det, vi lige har hørt?
Det er ret fedt. Der er en utrolig atonal spænding.
Jeg er enig i det med spændingen.
Du kan intellektuelt onanere dig til lyksaligheden i det såkaldt "atonale", -
- men det vigtige spørgsmål er, hvad det er, du dirigerer?
Hvad er virkningen? Hvad gør det rent faktisk ved mig?
God musik kan være overdådig som en katedral eller ganske simpel, -
- så længe den besvarer begge spørgsmål.
Max.
Hvad synes du?
Da Anna Thorvaldsdóttir holdt sin masterclass, sagde hun, -
- at hun blev påvirket af former og strukturer i landskabet og naturen, -
- hun voksede op i.
Men jeg er ikke sikker på, hun var interesseret i at gengive selve lydene.
Megetmodsætningsfuldt.
Ja. Hensigten med hendes komposition er mildest talt uklar.
Hvis hendes hensigt er uklar, -
- hvordan kan man som dirigent så have en mening om noget?
Nogle gange har man simpelthen intet valg.
Man må stå foran et orkester og lade, som om der er usynlige strukturer.
Men jeg beder til, at I vil blive skånet for forlegenheden -
- ved at stå på podiet med en "433" og skulle sælge en bil uden motor!
Fordi nu, kære venner, nu er det tid til -
- at dirigere musik, som faktisk kræver noget af jer.
Musik, som alle kender, men vil høre anderledes, -
- når I fortolker den for dem.
For eksempel, Max, hvorfor ikke en Kyrie?
Noget i stil med Bachs "Messe i h-mol".
Jeg er ikke rigtig til Bach.
Er du ikke til Bach?
Åh, Max.
- Har du læst Schweitzers bog? - Nej.
Det burde du gøre. Den er vigtig.
Det mente Antonia Brico i så høj grad, at hun rejste til Afrika -
- og sejlede op ad Congofloden for at finde Schweitzer -
- og bede ham lære hende alt, han vidste om Bach.
Jeg har et billede af hende med tropehjelm.
Har du... Har du nogensinde spillet eller dirigeret Bach?
Helt ærligt, så vil jeg som BIPOC og pankønnet sige, -
- at Bachs misogyne liv gør det umuligt at tage hans musik alvorligt.
Helt ærligt. Hvad mener du med det?
Var han ikke ophav til 20 børn?
Jo, det er dokumenteret. Samt en betydelig mængde musik.
Jeg beklager, men jeg er ikke klar over, -
- hvad hans formidable evner i ægtesengen har at gøre med "h-mol".
Fint nok, det er dit valg.
"En sjæl vælger sit eget selskab."
Men husk, at ulempen ved det valg er, at det begrænser ens opmærksomhed.
At isolere det acceptable eller uacceptable -
- er grundlæggende i mange, hvis ikke de fleste symfoniorkestre, -
- som opfatter det som deres ret at udvælge for tåberne.
Så selvom den er problematisk, er det værd at undersøge Max' aversion.
Kan klassisk musik skrevet af en flok heteroseksuelle, kristne hvide mænd -
- ophøje os individuelt såvel som kollektivt, -
- og hvem skal afgøre det, om jeg må have lov at spørge?
Hvad med Beethoven?
Er du til ham?
For som standard-lesbisk er jeg ikke helt sikker på gamle Ludwig.
Men så står jeg over for ham.
Og jeg bliver konfronteret med hans store betydning og uundgåelighed.
Kom, Max. Bær over med mig.
Lad os betragte Bach på samme vis.
Sid ned.
Det er forfinet, ikke?
Det kunne være en klaverstuderende på første år.
Eller Schrøder der spiller for Trine
Eller Glenn Gould for den sags skyld.
Det er ikke, før det ændrer sig...
...man kommer ind i det, at man hører, hvad det er.
Det er et spørgsmål.
Og et svar.
Som får en til at stille et nyt spørgsmål.
Der er en ydmyghed i Bach.
Han lader ikke, som om han er sikker på noget.
For han ved, at det er spørgsmålet, der inddrager den, der lytter.
Det er aldrig svaret, vel?
Så nu er det store spørgsmål, hvad du synes, Max?
Du spiller virkelig godt.
Men nu til dags er hvide, mandlige, ciskønnede komponister ikke lige mig.
Vær ikke så forhippet på at være krænket.
Narcissismen i små forskelle fører til den kedeligste konformitet.
Edgard Varèse er okay. Jeg kan godt lide "Arcana".
Så må du være klar over, at Varèse engang udtalte, -
- at jazz blev "skabt af negre og udnyttet af jøderne".
Alligevel plagierede Jerry Goldsmith ham i sin musik til "Abernes planet".
Det er den perfekte fornærmelse.
Men problemet med at melde sig som vidensmæssig systemkritiker er, -
- at hvis Bachs talent kan reduceres til hans køn, hjemland, -
- religion, seksualitet og så videre, så kan dit også.
Når du en dag skal være gæstedirigent for et stort eller mindre orkester, -
- vil du bemærke, at musikerne har mere end lamper og noder på deres stativer.
De har også fået vurderingsskemaer, hvis formål er at vurdere dig.
Hvilke kriterier vil du håbe, at de vil anvende til det?
Din partituraflæsning og teknik med stokken eller noget andet?
Godt, lad os overveje Max' sag ud fra Max' kriterier.
I dette tilfælde Anna Thorvaldsdóttir.
Kan vi blive enige om to observationer?
At Anna blev født i Island.
Og at hun på en pædagogagtig måde er en superlækker ung kvinde!
Håndsoprækning.
Lad os vende blikket mod klaverbænken og se, om vi kan forstå, -
- hvordan det har noget at gøre med den, der sidder foran os.
Hvor skal du hen?
- Du er en led kælling. - Og du er en robot.
Desværre lader din sjæl til at være skabt af sociale medier.
Vil man deltage i maskeraden, må man tjene komponisten.
Man må sublimere sig selv, sit ego og sin identitet.
Man må stå foran publikum og Gud og udslette sig selv.
Godt.
Under lockdown gjorde I noget usædvanligt og spillede gratis.
Alle kunne streame Berliner Filharmonikerne uden at betale.
Det var en demokratisk beslutning, som musikerne traf.
Selvom jeg ville ønske, at det var min idé, -
- så udsprang den af Sharon Goodnows hjerte.
Sharon er din partner og koncertmester hos Berliner Filharmonikerne.
Besværliggør det noget? Blander arbejdet sig med privatlivet?
Jake var sikker på, du ville være tilfreds med måden, stoffet falder på.
Det bliver jeg, hvis jeg kan undgå at tage på inden næste måned.
Du tager aldrig på.
Din mor har skrevet til mig.
Hun ved, du har travlt, men håber, du kigger forbi.
Næste gang.
- Hvad med middagen? - Nej.
Jeg bliver her og gør god brug af flyglet.
Jeg er skeptisk over for e'et i cello-stemmen.
Lyder det ikke som genbrugt Charles Ives?
Slet ikke. Men jeg ringer til Houston. De vil være fleksible.
Du må have nogle venner i New Haven, du vil mødes med i aften?
Nej, ikke rigtigt.
- Jeg skal hente dine notater senere? - Nej, det er ikke nødvendigt.
Okay.
Det havde jeg nær glemt, men...
...den lå til dig i receptionen.
- Hvem er den fra? - Det sagde de ikke.
- Er der intet kort? - Nej.
Bare læg den derhenne. Tak.
- Godaften. - Godaften.
Hvornår fik du det at vide?
Her til morgen. Hr. Kaplan var meget ked af det.
Jeg fik os med på afgangen klokken 7 via München.
Mellemlandingen er kort, men hjælpen står klar.
Hvordan går det med DG?
Er de vågnet op og har indset, at den bør udgives på LP?
- Intet nyt endnu. - Så du på mit udkast til e-mailen?
- Jeg sendte den i aftes. - Bare videresend deres svar.
Hvad syntes du om samtalen med The New Yorker?
- Jeg syntes, det gik godt. - Du taler udenom.
- Jeg var snakkesalig. - Nej.
- Nej, slet ikke. Du var fantastisk. - Francesca!
Hvis du er interesseret i at dirigere, må du kunne sige din mening.
Måske kunne du have talt mindre om forholdet til...
- Lenny? - Nej, jeg mente Mahler og Alma.
Du antydede, at hun forrådte ham, og det er jeg ikke helt enig i.
Alma var også komponist, men han krævede, at hun holdt op.
- Han sagde, der kun var plads til... - En skiderik i huset?
Hun gik med til det. Ingen traf beslutningen for hende.
Hashtag SpilletsRegler.
Har en kvinde ret til at komme på skafottet, må det også gælde podiet.
- Hvordan var din aften? - Uinteressant.
Er der flere af Sharons piller?
Nej, men doktor Korovin har udskrevet dem her.
Tak.
Jeg har modtaget endnu en underlig e-mail fra Krista.
- Hvordan skal jeg svare? - Lad være.
Den virkede særligt desperat.
Håbet dør til sidst.
KRISE
Har du en aftale med elselskabet, som jeg ikke er bekendt med?
Min hjertebanken er tilbage. Det... Det hamrer løs.
Jeg kan ikke finde min medicin.
Jeg fandt den her i skuffen.
Er det den rigtige?
Ja.
Tak.
- Er det en ny taske? - Det er bare en gave fra Eliot.
Vil du have den?
Den klæder dig.
Lad os... få det ned på 60 slag i minuttet.
Det er faktisk 64 slag.
Jeg prøvede at ringe på din mobil i aftes.
- Og igen på hotellet. - Jeg må have sovet.
- Du sover aldrig så tungt. - Nu skal du ikke være skrap.
Jeg er bekymret for Petra.
Hun begynder at trække sig ind i sig selv.
Vær konkret.
Hun kommer hele tiden hjem med blå mærker på skinnebenene.
Og når jeg spørger til det, bliver hun tavs.
Jeg håber, at det bare er fodbold og ikke noget racistisk.
Det har vi talt om.
Måske skal vi bare gøre en større indsats for at finde en ven til hende.
Det var svært at være spærret inde med to gamle damer som os sidste år.
Hun er gammel nok til at lære at spille klaver.
Jeg kan undervise hende.
Ja. Det ville måske være godt.
Hvordan går det med hjertet?
Det går bedre nu.
Banke, banke på. Hvem er det?
Lenny?
Walter?
Det er dig, MTT.
Hvorfor insisterer du på at holde igen?
Du skal fryde dig, ikke skrige som en forpulet pornostjerne.
...Michael Tilson Thomas...
Hej, Petra.
Hvorfor står du på lur?
Sig det, så hjælper jeg dig.
- Sharon? Jeg kører Petra i skole. - Okay.
- Kom så. - Hej hej.
"Hvem skal bære ligklædet?"
"Os," sagde gærdesmutten. "Både hannen og hunnen."
- "Jeg ..." - "Vi skal bære ligklædet."
- "Og hvem skal synge en salme?" - "Mig," sagde droslen i busken.
- "Jeg skal synge en sang." - "Hvem skal ringe med klokken?"
"Mig," sagde tyren, "for jeg kan trække. Jeg skal ringe med klokken."
"Alle luftens fugle begyndte at sukke og hulke, -
- da de hørte klokken ringe for den stakkels rødkælk!"
Det skal nok gå.
- Godt. Hvem af dem er det? - Den røde.
Hej hej.
Goddag, Johanna.
Jeg er Petras far.
Hun har fortalt mig meget om dig.
Jeg ved, hvad du gør.
Og hvis du gør det igen, ved du, hvad jeg så gør?
Så kommer jeg efter dig.
Og hvis du siger til en voksen, hvad jeg lige har sagt...
...vil ingen tro på dig, fordi jeg er voksen.
Men tro mig. Jeg kommer efter dig.
Husk det, Johanna.
Gud ser alt.
- Er de alle sammen i salen? - Ja.
Nej.
Godmorgen.
Beklager, maestro. Vi var ikke sikre på, du kom.
Vi fik at vide, at der måske var kommet noget i vejen.
Skal jeg notere?
Nej tak, Sebastian. Det er ikke nødvendigt.
- Har vi vores vurderingsskemaer? - Vi har skåret det ned til tre.
Hvis ingen har andet, de vil tale om, så lad os få nummer et ind.
Goossens rejser sig og spiller sit a.
Og Léon var jo temmelig berømt for sin brede vibrato, ikke?
Beecham kigger op og siger: "Mine herrer, værsgo at vælge."
Hvordan går det med at skrive?
Jeg ved aldrig, hvad jeg skal svare på det.
Det lyder som en fysisk handling. Ligesom hvordan går det med at skide?
- Okay. Hvordan går det med at tænke? - Ikke så godt.
Jeg hører noget og bliver begejstret for så at opdage, det er en pastiche.
Det hele er pastiche.
Vi har alle de samme musikalske grundprincipper.
Tag bare Beethovens femte.
Temaet i den tredje sats har samme række af intervaller -
- som åbningstemaet i den sidste sats af Mozarts nummer 40.
- Det kan have været et sammentræf. - Nej, ikke i dette tilfælde.
Hvis man undersøger hans skitsebøger, -
- dukker 29 takter af Mozarts finale op kopieret af Beethoven.
Det er yderst deprimerende.
Jeg har læst dit manuskript færdigt. Det er rigtig godt.
Den vil bestå og være tilgængelig, længe efter min bog er blevet glemt.
Du har ret. Hele det første oplag vil altid være tilgængeligt.
Du er som altid for beskeden.
Tak, Andris. Det sætter jeg pris på.
Du må gerne bruge det.
Til bagsideteksten.
Tak. Jeg sender det til forlaget. Jeg håber, det er tids nok.
Jeg kalder dig min elev med stolthed, selvom jeg intet kunne lære dig.
Det passer ikke. Var det ikke for dig, ville jeg ikke have stillingen her.
Så ville du være i London eller New York.
Det er ikke Berlin.
Hvad ville Sharon gøre, hvis vi skulle rejse?
- Hun er tæt knyttet til sin familie. - Nå ja. Goodnow-søstrene.
Den ældste var en hård hund, mens hun stadig herskede på DG.
Heike er en kvinde med mange meninger.
Og den stemme. Alt det ligegyldige ævl er ulideligt.
Jeg har måttet flygte til min gamle lejlighed for at få skrevet.
Schopenhauer målte folks intelligens i forhold til deres støjfølsomhed.
Kylede han ikke en kvinde ned ad en trappe og blev senere sagsøgt?
Jo. Men det er uvist, -
- om hans svagheder er relevante i forhold til hans værker.
Du kommer for sent.
Giv mig din stok. Det klarer jeg.
Men det er også...
Det er, som om vi hører det på meget lang afstand. Så det er...
Undskyld.
Kan du hurtigt stille noget op til os?
Det skal stilles op på samme måde til indspilningen.
En, to, en.
Det ser godt ud, men vi skal høre det.
Okay? Det er ikke...
Det går alt for langsomt.
- Hvordan går det heroppe? - Fint.
Alle tiders, men det er en skam, vi ikke indspiller det direkte.
Det er skammeligt.
- Sender du MP3'erne til mig? - Vil du ikke have WAV-filer?
Nej, bare det, folk rent faktisk vil streame.
- Hvad med video? - Ja, kamera til venstre på scenen.
- Godt. Tak skal I have. - Okay. Det var så lidt.
Skal vi spille højere der?
Her, for den overordnede dynamik er forte, og det duer ikke.
Bare en lille ting, maestro.
Under scherzoen er klarinetsoloen stadig lidt for høj.
Den burde egentlig akkompagnere førsteviolinerne.
Men bortset fra det vil jeg mene, at vi er i rigtig god form.
- Tak, Sebastian. - Tak.
Holder den vurdering stik?
Nej. Klarinetten er angivet som piano, og vi er angivet som pianissimo.
Sebastian foretrækker parkettet.
Men der er intet problem med balancen på balkonen.
Noget lidt mere muntert.
Det lavede Tanya og jeg med Gustavo. Det er meget stærkt.
Det er flot arbejde, Karl.
Jeg tænkte bare på, om vi kunne prøve noget lidt mindre... velovervejet.
Noget enkelt såsom det her?
Jeg ved ikke, hvordan lyssætningen skal være.
Bed Harald om at dæmpe lyset i salen til halv styrke.
Lyset i salen på halv styrke.
Det kan godt fungere, men så skal vi bruge lamper.
Hvis vi vil gøre noget i den stil, -
- skal vi have lamper med i næste uge, Tanya. Glem blitz.
- Tak, fordi du ventede. - Selvfølgelig, maestro.
Hvordan gik prøven i dag?
Sebastian synes, at din solo i scherzoen er lidt for høj.
- Det er muligt. - Jeg er ikke enig.
Din dynamikangivelse er højere end førsteviolinens.
Ja, det er rigtigt.
Sebastian er ved at blive gammel, Knut. Jeg skifter ham ud.
Du er den første, der får det at vide.
Jamen...
...så arrangerer jeg et møde, hvor vi stemmer om det.
Nej, det gør I ikke.
Der skal være en afstemning.
Jeg er bekendt med valgmødet.
Men udnævnelsen af den assisterende dirigent er udelukkende min beslutning.
Kan jeg regne med din støtte i forhold til de andre?
Godt.
Hvem skal erstatte ham?
Jeg overvejer flere navne, men det er vigtigt, vi straks går videre med det.
Jeg forstår.
De andre musikere vil gerne vide, om du har valgt ledsagestykket.
- Jeg gør det snart. Det lover jeg. - Okay. Tak.
Det er okay.
Ændrer dur til mol
Undskyld, jeg bankede på.
Jeg vidste, at du ville have dine nøgler tilbage hurtigst muligt.
Brugte du firmakortet?
Vi kan bruge det til din taxi hjem.
Det er i orden. Du må gerne gå.
Det var ikke kun nøglerne.
Jeg har brug for, at nogen holder om mig.
Det er ikke det rette sted til det, Francesca.
Du er... Det handler ikke om...
Jeg har lige...
Jeg har lige modtaget det her fra en på Accordion.
Åh nej.
- Hvornår skete det? - I forgårs.
Den e-mail, hun sendte, føltes, som om hun allerede...
Slet den. Og resten af dem.
Der er ingen grund til at blive indblandet i en intrige.
Vi kunne ikke have gjort noget for at forhindre hende i det.
Hun var ikke en af os.
Jeg kan ikke holde op med at tænke på vores tur i Ucayali.
Vi tre var så tætte.
Men det var, inden hun begyndte at stille krav.
Der var bare noget underligt ved hende.
Hun var så lovende.
- Ja, det var hun. - Ja.
Næsten lige så meget som dig.
Nu er vi nødt til at glemme hende.
Det forstår du godt?
Ikke?
Undskyld. Jeg ved, du arbejder.
Dine... Dine nøgler ligger på køkkenbordet.
I bør undgå frøken Taylor.
Frøken Taylor er en ustabil ung kvinde.
Krista Taylor er totalt uegnet...
Jeg kan ikke anbefale...
...hendes sære opførsel.
...er totalt uegnet...
Jeg må advare dig om faren i forhold til dit orkester
Hun faldt straks i søvn.
Jeg behøvede ikke engang at holde hende på foden.
Og hun var i meget bedre humør, da hun kom hjem.
Dygtig pige.
- Jeg mødte den nye cellist i dag. - Hvordan gik det?
Olga Metkina. Russer.
- Dygtig musiker. - Godt.
- Hendes ansigtsudtryk er overdrevet. - Hvad mener du?
Hendes legato. Hun ser ud, som om hun er ved at få orgasme.
Hun er ung.
Så du har mødt hende.
Francesca nævnte noget. Hun planlægger en velkomstfrokost.
Den skal I måske udsætte.
Hendes invitation er betinget.
Har I forbehold?
Ikke rigtigt.
Vi skal se, om hun passer ind.
Har du taget din pille?
Tak, fordi du minder mig om det.
- Hvordan opførte Johanna sig i går? - Hun holder sig væk nu.
Godt. Sig til, hvis det ændrer sig.
Petra, var du måske inde på mit arbejdsværelse i nat?
- Nej, Lydia. - Du må ikke være derinde uden mig.
Det ved jeg godt.
Nemlig.
Det er ikke så enkelt. Det skal være mere rodet.
Stærkt pres.
Alle er bekendt med det. Det hjælper ikke, at I kender værket så godt.
Samme sted.
Kom nu, kom nu.
I skal se efter.
Det skal være ligesom et menneske, der synger af hjertens lyst.
Maestro! Sikke en overraskelse. Jeg var lige ved at spise frokost.
- Må jeg byde på noget? - Nej tak.
- Måske en kop te? - Nej tak, Sebastian.
Nogle gange glemmer jeg, hvor imponerende din samling er.
Er det Kalinnikov?
Er han ikke pragtfuld?
Han hører til på et museum.
Jeg reddede ham for 100 rubler på et gademarked i Kiev i 1990.
Lige efter murens fald.
- Det må have været noget særligt. - Det er utroligt at have oplevet.
Jeg var lige ankommet med Andris, og pludselig var det umulige muligt.
- Det vil jeg gerne tale om. - Genforeningen?
Nej nej. Sid endelig ned.
Nej, om muligheden for, at du kan lede et orkester.
- Men det gør jeg allerede. - Ja, men ikke som kapelmester.
Hvis ikke nu, hvornår så, Sebastian?
- Skulle jeg forlade Berlin? - Skifte til et andet sted, ja.
Men det er mit hjem.
Podiet er vores eneste hjem.
Vi bor alle sammen i en kuffert. Det ved du udmærket godt.
Tænk over det.
Tag dig god tid.
Det er ikke noget, vi behøver at beslutte nu.
- Det er pigen, ikke? - Hvilken pige?
Du spørger ikke. Du giver besked.
Så snart hun dukkede op, vidste jeg, mine dage her var talte.
Andris sagde, jeg ikke skulle være bekymret, men jeg vidste det.
Jeg ved ikke, hvad du snakker om.
Hold nu op. Bare fordi ingen tør nævne det.
Vi ved, hvad du gør. Dine små begunstigelser.
Jeg er... Jeg ved virkelig ikke, hvad jeg skal sige, Sebastian.
Vover du af alle at betvivle min integritet?
Undskyld, maestro. Jeg ved ikke, hvad jeg siger.
Nej, du ved tydeligvis, præcis hvad du siger.
Er det ikke udelukket, du kan blive, hvis du har det sådan med mig?
- Vil du ikke nok tilgive mig? - For hvad?
Din underdanighed, dit hykleri, din misogami?
- Jeg er ikke misogyn! - Misogami.
Det er had til ægteskab.
Andris er stadig særdeles gift.
Og du bor i en lejlighed på samme etage, ikke?
Jeg bryder mig bare ikke om hans antydninger.
Det kan føre til mere end snak i krogene.
Jeg ved det godt.
Vi overlevede knap nok sladderpressen, da vi to sprang ud sammen.
Men ingen kan pege fingre, hvad angår Francesca.
- I er jo ikke i et forhold. - Det er rigtigt. Jeg er bare...
Det får det til at vende sig i mig, at den gamle robot vil få ret.
Han har nok allerede beklaget sig til Andris.
Er der en anden end Francesca, som du føler er bedre kvalificeret?
Der er andre, der vil kunne løfte opgaven.
Vent måske med at beslutte dig.
Hvordan går det med DG?
Jeg talte med en assistent hos Boyd Muir, -
- som sagde, at de ikke var sikre på, hvorfor de kun vil udgive den digitalt.
Hvilke kriterier der var.
Men de har lige udgivet Long Yu på LP.
Selvfølgelig. Det kinesiske marked er utroligt.
Jeg smider fløjlshandskerne og går direkte til Lucian.
Måske skal han mindes om sit Annenberg-inklusionstiltag.
Du har hans oplysninger, ikke?
Jeg sender dem til dig nu.
Min maskine driller igen.
Jeg har talt med IT-afdelingen. Lån mig lige din.
Tak.
Hvor er min matcha?
INGEN ORKESTRE HAR TILBUDT MIG EN STILLING!
Jeg kan ikke mere. Der findes ingen morgendag.
- Jeg vidste ikke, hvor du var. - Jeg skulle have noget på plads.
Matchaen er kold. Jeg henter en ny.
Det behøver jeg ikke. Lad os bare arbejde videre.
Du gjorde, som jeg bad om, -
- og slettede al korrespondance med Krista, ikke sandt?
Jeg er ikke sikker.
Jeg er ikke sikker. Jeg tjekker en ekstra gang.
Sebastian forlader os.
Vil du udarbejde en liste over egnede afløsere?
Du er selvfølgelig velkommen til at tilføje dit eget navn.
Tak.
Din frokost med den nye cellist.
Den ville jeg have flyttet til efter afstemningen.
Jeg skriver til hende.
Nej, vent. Jeg kan lige så godt se, hvad hun dur til.
Maden her.
Agurkesalaten er rigtig god.
Det er den eneste mulighed her, hvis man er vegetar.
- Spiser du fisk? - Ikke rigtigt.
Vi kan gå et andet sted hen. For eksempel Store Kitchen.
Det er en fjollet tradition, -
- at nye medlemmer skal spise her sammen med fortidens spøgelser.
Alle og enhver fra Napoleon til Beethoven har spist ved disse borde.
Ja, og Clara Zetkin. Gad vide, hvilket bord det var.
Hvem er det? En musiker?
Nej. Hun var med til at grundlægge den socialdemokratiske kvindebevægelse.
Og Kommunistpartiet, indtil Hitler kom til magten, og hun blev landsforvist.
Clara Zetkin?
Den 8. marts lægger vi blomster ved hendes mindeplade i Kreml.
- På hendes fødselsdag? - Kvindernes internationale kampdag.
Er I klar, maestro?
- Ja... - Ja, først grillspyd og så kalv.
- Og hvad ønsker du? - Agurkesalat, tak.
Mere brød?
Det er lækkert. Vil du smage?
Nej, ellers tak.
- Har du boet længe i Berlin? - Nej, slet ikke.
Jeg bor hos nogle venner i Neukölln, indtil orkestret har besluttet sig.
- Vil Simonov holde din plads til dig? - Ja, det tror jeg. Han er min onkel.
Men jeg har altid drømt om at spille med Berliner Filharmonikerne.
Det havde jeg også. Der er intet som det.
Jeg går ud fra, Rostropovitj er en af dine helte?
Selvfølgelig. Han var fantastisk.
Vi studerer ham på Moskvas musikkonservatorium, -
- men som barn var Jacqueline du Pré min favorit.
- Hun fik mig til at spille cello. - Hvilken plade var det?
Det var ikke en plade. YouTube. Elgars "Concerto".
Selvfølgelig. Barenboim dirigerede London Filharmonikerne.
Jeg ved ikke, hvem der dirigerede.
Men hun påvirkede mig.
Jeg besluttede mig for at lære værket og spille det med ungdomsorkestret.
- Sikke en opgave. Hvor gammel var du? - 13 år.
Hold da op. Det vil jeg gerne høre.
De optog det på video. Jeg skriver til dig.
Min mor får sin avis hver morgen.
- Den er ikke kommet. Har De den? - Nej.
- Virkelig ikke? - Nej, desværre.
Smukt.
Inden vi stopper, -
- så ved jeg, mange gerne vil vide, hvad ledsagestykket bliver.
Jeg har tænkt meget over det, -
- og kan vi lave en uformel afstemning om -
- muligvis at sætte den femte sammen med Elgars "Cello Concerto"?
Efter alt det, vi har været igennem og stadig går igennem, -
- og nu, hvor vi endelig er sammen igen som en familie...
...så synes jeg, at solisten bør være en af vores egne.
Jeg har et spørgsmål mere. Og det er til dig, Gosia.
Normalt ville soloen praktisk set skulle spilles af dig.
Men da Mahler vil kræve meget af dig, -
- vil jeg høre, om du har noget imod, hvis vi holder audition?
Det er lidt utraditionelt.
Men jeg har teoretisk set ingen indvendinger.
Jeg er kun betænkelig ved, hvornår det skulle finde sted.
Det må ikke forstyrre vores sektionsprøver.
Det har du ret i. Det kommer til at blive en spurt.
Hvad med på mandag?
Fint nok.
Godt. Knut, vil du samle et udvalg til på mandag?
Og hele cellogruppen er inviteret.
Lad mig høre, hvad hun siger. Okay, jeg må lægge på.
- Hej, Britta. - Lydia! Jeg hørte lige det sidste.
- Hvad synes du? Hvordan lyder det? - Fantastisk.
Jeg ser frem til indspilningen.
Jeg glæder mig til, det er overstået.
Sådan er det altid.
Jeg ved, du har travlt, og jeg vil nødig læsse mere på dig, men...
Andris Davis har ringet.
Han er rystet over, at jeg skifter Sebastian ud.
Nej, nej, nej. Det er noget andet.
Men giv Laura besked om afløseren, så hun kan skrive en pressemeddelelse.
Selvfølgelig. Hvad ville han så?
Klage over en chauffør, som han tror, bestyrelsen stiller til rådighed for ham.
- Kender du noget til det? - Ja.
Det er noget, jeg betaler for.
Hvorfor tror han så, det er bestyrelsen?
Fordi det har han brug for at tro.
Han har brug for at tro, at han ikke er blevet glemt, Britta.
Akademiet bærer von Karajans navn, og dette sted er Abbados helligdom.
Men Davis' navn optræder i bund og grund ingen steder.
Udmærket. Måske kan Francesca tage en snak med chaufføren?
Selvfølgelig.
Der er en anden ting. Det er ubehageligt.
Er det? Har vi underskud?
- Skal fru Sewing inviteres ud igen? - Nej, det angår ikke orkestret.
Kan du huske en Accordion-stipendiat ved navn Krista Taylor?
Ja. Hvorfor?
Hun har åbenbart begået selvmord.
Du godeste. Den stakkel.
Hendes forældre må...
Vent. Undskyld... Jeg er forvirret, Britta.
Hvorfor blev du bedt om at overbringe den triste nyhed?
- Hvorfor gjorde Accordion det ikke? - Det er ømtåleligt, Lydia.
Kaplan mener, du bør få en advokat, inden du taler med nogen på Accordion.
Det gælder formentlig også Eliot selv.
Undskyld, men hvorfor burde jeg gøre det?
Der er åbenbart blevet fremsat nogle anklager.
Hvilken slags anklager?
Det sagde han ikke. Men de er blevet overdraget til Accordions advokat.
Kaplan mener ikke, det vil føre til noget, -
- men man kan ikke være for forsigtig.
Jeg beklager tidspunktet. Det er Lydia Tár.
Jeg skal tale med hr. Singer omgående.
Ja, det haster.
Krista Sides Taylor døde uventet den 7. november i sin lejlighed på Manhattan.
Er du træt?
Søvnen er flygtig.
Sådan havde jeg det også inden en indspilning.
Lydia...
Er du helt sikker angående Sebastian?
Hvem vil du erstatte ham med?
Muligvis Andrew Crust.
Han har assisteret Otto Tausk i VSO.
Ikke pigen?
Andris...
Har du nogensinde haft et problem med en studerende eller en kollega, -
- som har misforstået dine hensigter?
Har nogen klaget over mig? For så har de forspildt chancen.
- Jeg er ude af det. - Ja, det ved jeg. Selvfølgelig.
Gudskelov blev jeg ikke fjernet fra podiet ligesom Jimmy Levine.
Eller jagtet ligesom Charles Dutoit.
Jeg går ud fra, der er en grund til, du spørger.
Den slags har bare optrådt meget i nyhederne på det sidste.
Nu om dage opfattes den anklagede som skyldig.
Men det var vel også tilfældet for længe siden med Furtwängler.
Også lidt med Karajan.
Hvem var den bedste dirigent?
Jeg spillede ikke under Furtwängler.
Da jeg kom hertil, havde de ældre medlemmer...
...meninger i det skjulte.
Samtidig ønskede de at lade den tid bag sig.
- Krigen? - Nej, efterkrigstiden.
Afnazificeringen.
Hvis nogen blev anklaget, startede det hele forfra igen.
Furtwängler meldte sig aldrig ind i partiet.
Han nægtede at heile eller dirigere "Horst Wessel Lied".
Eller underskrive sine breve med "Heil Hitler". Selv dem til Hitler.
Men han var tvunget til at blive afnazificeret.
Indtil da var han delvist pensioneret og spillede for lig.
Spillede for lig?
Han optrådte i hemmelighed på en kirkegård.
Sammenligner du seksuelle krænkelser med anklager om at være nazist?
Uanset hvad måtte man være beredt.
Jeg sørgede i årevis for at have styr på alle mine sager.
Hvor mange skal til audition på mandag?
- Ingen. - Ingen?
Måske Martin.
Han har aldrig kunnet med Gosia. Han ville nyde at sidde i forgrunden.
Han skal stadig til audition.
Selvfølgelig. Reglerne skal følges.
Er det ikke lidt formelt? Så vidt jeg ved, er der kun én musiker, ikke?
Nej, maestro, der er to.
Der er enstemmighed. Nummer to.
Og vi har et problem. Hun er ikke officielt medlem af orkestret.
Det behøver hun ikke være for at spille solo for os.
Jeg mener, at auditionen gjaldt alle medlemmer af sektionen?
- Så ser vi bort fra hendes audition. - Nej.
Francesca, bed Martin komme ind, så han kan få besked.
Vent. Gosia, lad os tale sammen.
Jeg bekræfter datoerne for soloprøverne med hende.
Tak.
Sid ned.
Jeg har truffet en beslutning angående afløseren for Sebastian.
Og du skal vide, at det ikke var let.
Stillingen indebærer et kolossalt ansvar, -
- og trods min forkærlighed for dig -
- er jeg nødt til at vælge en med større erfaring.
Lad mig være. Jeg har ikke din avis!
Jeg har sagt, at jeg...
Undskyld. Kom indenfor.
Godt! Jeg synes, kontrasten er meget bedre nu, ikke?
- Hvordan skal din kaffe være? - Sort og stærk.
- Er det i orden, hvis jeg spiller? - Ja, selvfølgelig.
- Det er så langt, jeg er nået. - Men det er godt.
Den del her...
Du kunne måske ændre a til b?
Det er bedre. Jeg kan godt lide den lyd.
Kom. Hold en pause.
Sharon?
Sharon er sammen med sin søster.
Sådan som de hviskede, var de vist ude på unoder.
Barnet er på sit værelse.
Petra.
- Hvad laver du herinde? - Jeg gemmer mig for hende.
Hvorfor?
Hun sagde, jeg skulle lægge mine ting på plads, men det er de allerede.
Det kan jeg se.
Kom. De venter alle sammen på dig.
Jeg giver dem alle sammen en blyant.
De kan ikke alle sammen dirigere.
Det er ikke... Det er ikke demokrati.
Det var godt. Er du glad?
Jeg synes, det fungerer rigtig godt med glissando der.
Hvor længe kendte De frøken Taylor?
Jeg må dobbelttjekke med min assistent, -
- men sammenlagt ikke mere end et par måneder.
- Tak, fordi De tog Dem tid, maestro. - Det var så lidt.
Optagelsen opbevares fortroligt på en beskyttet server hos hr. Singer.
Han kontakter Dem angående forberedelsen til vidneforklaringen.
- Vidneforklaringen? - Ja.
Det gik jeg ud fra, De var klar over.
Hr. Singers kontor har koordineret det med Deres assistent.
Francesca, du har bare at få røven på arbejde med det samme.
Det eneste, vi har hørt fra Francesca, var en e-mail til min assistent, -
- hvor hun straks sagde op og skrev, at hun vendte tilbage med detaljerne.
- Hvilken slags detaljer? - En ny adresse, går jeg ud fra.
Vi har prøvet at finde en ny midlertidig assistent til dig.
Måske vil din nye assisterende dirigent være egnet.
Nej, han er ikke ledig før efter indspilningen. Ja, lad os køre.
- Jeg ved, du stolede meget på hende. - Den falske kælling.
- Forestil dig, hvor såret hun er. - Du vover på at forsvare hende.
Hun kommer traskende tilbage. Hvor svært er det at sms'e dagen lang?
Sæt farten ned! Eller sæt mig af!
Francesca!
Det er ulovlig indtrængen.
Hurtigt!
Hun skal derop.
Hun skal derop!
- Det skal nok gå. - Ikke hånden!
Brug selen!
Undskyld, jeg kommer for sent igen.
- Bor du her? - Nej, ikke normalt.
- Lad, som om du er hjemme. - Har du et håndklæde?
- Ja. - Tak.
Det begyndte at regne.
Der er en lille koncert med nogle musikervenner. Du skulle tage med.
Tak, men jeg... må hellere tage hjem.
Du har et barn, ikke? Det vil jeg ikke have.
Kæledyr passer nogle mennesker bedre.
- Farvel. - Nå ja! Farvel.
Hvorfor gik du ikke til politiet?
Jeg kæmpede imod, han stak af. Hvad er der at fortælle?
Jeg henter noget smertestillende.
- Nej, det har jeg ikke brug for. - Jeg henter noget.
Har nogen været led mod dig?
Du er smukkere, når du smiler.
Hvad er der?
Hold på min fod.
- Hjælper det? - Ja.
Se på mig.
Okay. Lad os tale om elefanten i rummet.
"Hvad fanden er der sket med hendes ansigt?
Skulle hun have fikset næsen og øjnene -
- og fortrød, inden kirurgen var færdig?"
Nej, jeg blev overfaldet.
Tak. Jeg har det fint. I skulle bare se ham den anden.
Godt.
Lad være! Det svier.
- Du skal til lægen. - Han har først tid i næste uge.
Jeg ringer igen og siger, at du har ondt...
Nej, lad os bare blive færdige her.
Overordnet set føles balancen rigtig.
Ud over en hurtig genopfriskning bør vi fokusere på Elgar.
- Er du sikker? - Ja, det mener jeg.
Vi er bundsolide der, -
- men jeg vil prøve at holde dem tilbage her.
De bliver bare revet med af din kraftfulde glissando -
- og prøver at leve op til det.
- Det er sikkert... - Hvor blev du overfaldet?
Det er lige meget. Her.
Tak. Nå, der var du.
- Hvornår skete det? - Det er uklart. Tre-fire dage siden.
Det er bare min skulder. Det svier.
Ligesom hvis jeg var faldet i søvn ved poolen.
Tag bare skjorten på igen. Du har beskadiget nogle nerver.
Den sviende følelse kaldes notalgia paresthetica.
- Nostalgia? - Notalgia. Der er intet S.
- Hvordan behandler man det? - Det gør man ikke. Det går væk igen.
En korrektion kunne hjælpe. Du er lidt skæv.
Du blev skabt af negre og udnyttet af jøderne.
Lad os vende blikket mod klaverbænken -
- og en superlækker ung kvinde!
Udmærket.
Du kan onanere, men hvad gør du rent faktisk ved mig?
- Britta. - Hej. Har du set den?
- Ja, jeg har lige set den. - Vi mødes i eftermiddag.
- I eftermiddag? - Er det et problem?
Nej, slet ikke.
For det første blev den time afholdt uden elektroniske devices.
Og for det andet har den, der brød den regel, redigeret videoen -
- for at skabe sproglige fælder og fordreje mine ord.
Klippene med de andre elever er ikke filmet samtidig. Det er en nedrakning.
Det er sikkert rigtigt.
Handlede det kun om videoen, ville vi ikke sidde her.
Den er forbundet med en artikel i New York Post om Krista Taylors selvmord, -
- hvor de hævder at have interviewet andre Accordion-stipendiater.
- Laura, fortæl os om samtalerne. - Vi har ikke haft nogen.
Vi kom ikke med en reaktion, da vi først ville diskutere strategien.
- Her er artiklen. - Tak, Laura.
"Lokkede unge kvinder til sex til gengæld for begunstigelser.
Ødelagde mulighederne for dem, der ikke indvilligede."
Det er det pure opspind.
Og New York Post er en sladdersprøjte. Den læser ingen seriøse mennesker.
Og hvad angår Krista Taylor...
...var hun mentalt forstyrret. Hun var besat af mig.
På hvilken måde?
Hun sendte underlige gaver. Hun chikanerede mig online.
- Hun prøvede at sende beskeder. - Hvilken slags beskeder?
Hun vandaliserede min Wikipedia-side og skrev, at hun var min muse.
Det er nemt at tjekke, ikke?
Anmeldte eller klagede du over det?
Nej.
Og det burde jeg nok have gjort.
Jeg havde ondt af hende.
- Fortalte du Sharon det? - Nej, jeg ville ikke bebyrde hende.
- Burde du ikke have gjort det? - Jo.
- Hvad vil du råde os til? - Det har ikke vækket opmærksomhed.
Ingen fagblade har linket til den eller bedt om en kommentar.
Så lad os se, hvad der sker.
Vi ville gerne varsle dig inden sponsormødet på fredag.
- Der kommer jeg desværre ikke. - Det vil jeg kraftigt råde dig til.
Jeg skal lancere bogen i New York og åbenbart afgive vidneforklaring.
Så informerer vi dig, når du vender tilbage.
Hav en god weekend.
Jeg er hundesulten! Jeg fik skrevet den færdig i dag.
- Tillykke! Lad os fejre det. - Det går ikke. Jeg skal pakke.
- Hej! - Hej, Lydia.
- Har du set mit opførelsespartitur? - Nej. Står det ikke blandt de andre?
Nej, det gør det ikke.
Er du sikker på, det ikke ligger på mit kontor?
Hvad med orkestrets bibliotek?
Vil du kigge efter igen?
Jeg ved det ikke! Ja, lige præcis.
- Hvornår kommer du tilbage? - I overmorgen.
- Lover du det? - Ja, det lover jeg.
- Godnat. - Godnat.
- Tak. Har I nogen flasker? - Selvfølgelig.
Er der andet, inden jeg lukker døren?
Ja, vi venter på en mere.
På alle mine spørgsmål angående kontakt med Krista Taylor og andre -
- har De svaret "Det ved jeg ikke" eller "Det kan jeg ikke huske".
Kan jeg vise Dem noget, som kan opfriske Deres hukommelse?
Dokumenter såsom e-mails fra Dem eller Deres assistent, frøken Lentini, -
- som kan hjælpe Dem med at huske, hvad De sagde og ikke sagde?
Du har nok hørt det. Bryant Park har flyttet dig til 53. gade.
Det her er Kaplan-fondens forberedte erklæring.
- Det er nok sidste gang, vi ses. - Nu kan jeg selv købe flybilletter.
Og du kan plage en anden om at lære dig at kravle op på podiet.
Er der en bagindgang?
"De gængse metaforer, der bruges til at forklare musik, -
- er baseret på opfattelsen af, at musik er et sprog, omend hemmeligt.
Og på den vis helligt og uerkendeligt.
De glade lyde, vi laver, er det nærmeste, -
- nogen af os nogensinde kommer det guddommelige, men skabes ..."
hvordan klarer hun det?
hun disker op med guddommelighed rend mig, hvis hun bruger allegori
"Ikke anderledes end fuglekvidren."
- Middag om en halv time? - Jeg har jetlag, så jeg går i seng.
Ja, det har jeg også. Det...
...gør jeg sikkert også.
Tár og hendes friske kød
Ja, hallo. Der er ikke noget vand på mit værelse.
Ja, jeg har kigget i minibaren.
Hvor lang tid tager det at få en flaske vand?
Jeg kommer bare ned.
Lobbyen, tak.
Gudfader!
Det var Britta.
Ikke?
Det er sådan, du har hørt om de løgnagtige millennial-robotter.
Jeg er ligeglad med det på Juilliard.
Hun har for meget fritid. Hun er en rænkesmed af værste skuffe.
Hver gang jeg går ud ad døren, hvisker hun intriger i dit øre.
Eller også udspørger hun mig om et rygte såsom det om Samantha Hankey.
Et nul, som ikke har noget bedre at lave -
- end at nævne mit navn og komme med hentydninger.
- Jeg har ondt af dig. - Drop det.
Jeg prøvede at ringe i aftes.
Hyggede du dig med hende?
Jeg har slemme smerter i ryggen.
Francesca er rejst, og jeg skulle have nogen til at bære min bagage.
Hvem skulle jeg bede om at tage med mig? Knut?
Der er mange ting ved dig, jeg accepterer.
Og jeg er sikker på, at jeg kunne komme over sådan noget til sidst.
Men det er ikke det, vi taler om, vel?
Anklagerne fra forældrene til pigen, der begik selvmord?
Tror du virkelig på det, de siger?
Det er løgn.
Forstår du, hvordan det var at komme til sektionsprøven -
- og se alle hviske om mig?
Det har intet at gøre med, hvad de anklager dig for.
Men du har ikke advaret mig om, at vores familie er i fare.
Hvad ville det have nyttet?
Hvordan skulle du kunne have hjulpet?
Fordi jeg fortjener det.
Sådan er reglerne.
Du skal fandeme spørge mig til råds, ligesom du altid har gjort.
Ligesom da du kom som gæstedirigent på udkig efter en fast stilling.
Du spurgte mig om kutymen, -
- det rette at gøre, og hvordan det kunne lykkes.
Men de samtaler foregik selvfølgelig i en anden seng.
Eller rettere på sofaen i den rædsomme lejlighed, du ikke kan give slip på.
Den samme gamle sang.
Hvor er det ondt af dig at beskrive vores forhold som en byttehandel.
Du har kun haft ét forhold, som ikke var det.
Og hun sover inde ved siden af.
Det er åbenbart ikke engang faldet dig ind.
Kom her, skat!
- Det gik godt. - Gjorde det? Vil du med i parken?
Vil du ikke nok lade være?
Goddag. Jeg hedder Anna Franzen. Det er min afdøde mors lejlighed.
- Det gør mig meget ondt. - Tak.
Hvordan har din søster det?
Eleanor bor nu på en institution i Neukölln.
Undskyld, jeg forstyrrer, men min mand og jeg skal sælge lejligheden -
- og kunne ikke undgå at høre musikken.
Jeg er glad for, I nød den.
Vi ville høre, om du øver på bestemte tidspunkter, -
- så vi kan lægge fremvisningerne uden om dem.
Vi vil ikke skræmme potentielle købere væk med al larmen.
Nej, det kan vi ikke have.
Lejlighed til salg
lejlighed til salg
din mor ligger i sin grav
og derfor sætter du hendes lejlighed til salg
din søster er i fængsel
du har sat din søster i fængsel
I ender alle i helvede
din lejlighed er til salg
Se på mig.
Se på mig!
- Det er mit partitur. - Du er forvirret.
Det er mit partitur!
Dit forpulede, lille nul!
Jeg har det fint.
Skriv under på CAMI's bon.
Normalt ville vores booker Lisa Rich passe perfekt til dig, -
- men hun har for meget at se til.
Så jeg vil gerne sætte dig sammen med Jake.
Jake, vil du vise Lydia, hvad du har forberedt?
Jamen...
...vi starter forfra. Vi er ude efter mindre, ikke mere.
Vi vil være selektive og genopbygge det, så vi skal have en ny historie.
Bare stands her. Her, tak.
Det passer med 40. Tak.
Følte I jer ikke sejrrige?
Nu kan vi virkelig forstå musikkens betydning.
Det er den følelse, man får, når man hører den.
Vi har taget det sidste store skridt. Nu ved vi, hvad musik betyder.
Vi behøver ikke vide en masse om kryds og akkorder og den slags -
- for at kunne forstå musik, hvis den siger os noget.
Det skønneste er, at der ikke er nogen grænse -
- for de forskellige slags følelser, musik kan give en.
Nogle af de følelser er så særlige og dybe, -
- at de ikke engang kan beskrives med ord.
Vi kan nemlig ikke altid beskrive det, vi føler.
Vi kan sige, at vi føler glæde, behag, ro, kærlighed eller had.
Men nogle følelser er så dybe og særlige, at vi ikke har ord for dem.
Det er der, musikken er vidunderlig.
For musikken beskriver dem for os, men med toner i stedet for ord.
Det handler om musikkens bevægelse. Glem aldrig, at musik er bevægelse.
Den er altid på vej og skifter og flyder fra en tone til den næste.
Den bevægelse kan sige os mere om vores følelser end tusind ord.
Nu vil vi spille...
Tony.
Hej, Linda.
Undskyld. Lydia.
Mor sagde, du ville være hjemme. Du må gemme dig.
Hvorfor skulle jeg gemme mig?
Det aner jeg sgu ikke. Det rager heller ikke mig.
Du må indrømme, at der er mange løse ender.
- Hvad mener du? - Som sagt, så rager det ikke mig.
Men du ved ikke, hvor du kommer fra, eller hvor du skal hen.
Må jeg komme ind?
Tak.
Undskyld. Vi ville bare bekræfte, -
- at komponisten ikke kommer fra Osaka for at overvære koncerten.
Jeg ledte efter hendes partitur på musikbibliotekerne, -
- men jeg kunne ikke finde noget.
- Det er lige ankommet. - Alle tiders. Tak.
Shirley og Cirio vil med glæde vise dig vores smukke lands seværdigheder.
Du godeste. Tak.
Måske kan vi stoppe et sted og bade.
Ja, ved vandfaldet, men ikke i floden.
Er der noget galt med vandet?
Nej.
Der er krokodiller.
Jeg troede ikke, de fandtes her.
De slap væk fra en Marlon Brando-film.
Det er længe siden.
De overlever.
Frue!
- Her er medicinen. Ti dollars. - Tak.
Er der et sted i nærheden, hvor jeg kan få en massage?
Jeg håber, det kan hjælpe på min jetlag.
Ja. Der er et rigtig godt sted, jeg kender.
Tak.
Tak. Gå venligst hen til glasvæggen.
- Glasvæggen? - Ja, derhenne.
Undskyld, jeg er forvirret. Hvordan fungerer det?
Du skal bare vælge et tal her.
Skal jeg vælge et tal?
Nummer fem?
- Godmorgen. - Godmorgen.
Inden vi starter, så lad os tale om komponistens hensigt med værket...
...og hvad hun vil opnå.
Fem minutter.
Tak....
Søstre og brødre fra den femte flåde, tiden er inde.
Jeg vil gøre min afsked kort. Jeg har aldrig haft ordet i min magt.
Når I er gået om bord på skibet, er der ingen vej tilbage.
Den næste jord, I betræder, vil være den nye verden.
Har nogen tabt modet, så træd tilbage, og ingen vil dømme jer.
TEKST: YOLO