Dobrodošli nazad u Ber! Ja sam Karmen Bezrato.
Danas pravimo juneći braciole. Ovo je posebno jelo u mojoj užasnoj porodici.
Moj brat, Majk, nam je ovo pravio svake nedelje.
Slatka je priča. Moj brat, koji je bio zavisnik od lekova protiv bolova,
pucao je sebi u glavu na mostu.
I to nije sve. Nije ostavio pismo, nije se pozdravio, ništa.
Ostavio mi je samo porodični restoran, što nisam očekivao jer
mi nikad nije dao da radim tamo. A ja sam prilično dobar u ovome, zar ne?
Pre sam radio u najboljem restoranu na planeti, sušta suprotnost tom njegovom sranju.
Tako me je Majkl poslednji put zajebao, pred odlazak.
U svakom slučaju, braciole.
Ljudi? Gde su mi stvari?
Šta se dešava?
Sranje! Majk!
Izvinite, ljudi, zeznuo sam. Stanite, molim vas.
Tu sam.
Ne mogu ja ovo. Stanite, ne mogu.
Tu sam.
Karm, čuješ me?
Hajde, bolji si ti od tog mesta.
Želim da ga zapalim.
Hej, Ber. Puštaj.
Da li bi neko od novijih članova hteo nešto da kaže?
Moje ime je Karmen.
Moj brat je zavisnik. Bio je zavisnik.
Jutros sam…
Izvinite, zaboravio sam. Pre nego što sam došao ovde, bio sam kuvar.
I dalje sam kuvar, samo drugačiji.
Moj brat i ja smo često kuvali zajedno, naročito dok smo bili deca.
Tad smo bili najbliži. Oko hrane smo se uvek slagali.
Hteli smo da otvorimo restoran zajedno. Imali smo ime za njega, i sve.
Moj brat je činio da se osećam samouvereno. Bio sam nervozan kao dete.
Plašio sam se, nisam hteo ništa da radim. On me je gurao da se suočim.
Da sam obavim to što treba. Glupo je, ali uvek mi je govorio jednu stvar.
"Puštaj."
Bio je glasan, i neverovatno smešan.
Imao je neverovatnu veštinu, umeo je savršeno da proceni svaku situaciju.
Ja nisam takav. Nisam imao mnogo prijatelja kad sam bio dete.
Mucao sam, plašio sam se da pričam većinu vremena.
Dobijao sam usrane ocene jer nisam obraćao pažnju na časovima.
Nisam išao na fakultet, nisam imao devojke, ne mislim da sam smešan.
Mislio sam da mi je brat najbolji prijatelj. Znali smo sve jedni o drugome.
Ali i svi drugi su mislili da im je on najbolji prijatelj. Takav je bio.
Nisam znao da mi se brat drogira.
Šta vam to govori? Kako smo odrastali, shvatio sam da nisam ništa znao o njemu.
Pre par godina mi je zabranio da dolazim u restoran, potpuno.
To je bilo baš bolno.
To je pokrenulo nešto u meni, pomislio sam "Važi, jebi se, gledaj sad ovo".
Bili smo povezani preko hrane, a on je učinio da se osetim tako odbačeno,
i usrano, odlučio sam da ću raditi u svim najboljim restoranima na svetu.
Radiću u pravim kuhinjama, a ne nekom maminom i tatinom sranju od restorana.
Zvuči glupo, sad kad kažem, ali to sam uradio.
Rasturili su me tamo. Odvajao sa bilje i ljuštio ostrige i školjke.
Dobijao sam posekotine, imao sam luk i biber u noktima, i u očima.
Koža mi je bila i suva i masna u isto vreme, imao sam žuljeve od noževa.
Stomak mi je bio sjeban sve vreme. I to mi je bilo sve na svetu.
Par godina kasnije, desilo se nešto čudno.
Po prvi put u životu sam se pronašao u nečemu.
Bio sam brz, nisam se plašio. Sve mi je bilo jasno. Osećao sam se dobro.
Znao sam koje povrće se slaže, koji protein, temperature, soseve, sve to.
Kad neko novi dođe restoran, mislio sam da je konkurencija, hteo sam da pobedim.
Mogao sam da se izrazim kroz hranu, komunicirao sam kroz tu kreativnost.
Ta vrsta samopouzdanja, kad si napokon dobar u nečemu, to mi je bilo skroz novo.
Bilo je uzbudljivo. Hteo sam da i on zna za to, jebiga, hteo sam i da me pohvali.
Što me je više ignorisao, što smo se više udaljavali, to sam ja postajao bolji.
Što sam se više udaljavao od drugih, sve je postajalo tiše.
Rutina u kuhini je tako tačna, i užurbana, i teška, i živa.
Izgubio sam pojam o vremenu, i on je umro.
I ostavio mi je svoj restoran.
Poslednjih par meseci pokušavam da ga popravim. Nije u dobrom stanju.
Mislim da je jasno da time što popravljam restoran zapravo želim da popravim brata.
Možda i celu porodicu, jer taj restoran mnogo znači ljudima.
I meni mnogo znači.
Ne znam da li je njemu ikada značio.
Je l' se javljao Markus? -Ne, Džefe.
Za malo mi je promašila šupak. Šta se desi kad te neko ubode u šupak?
To ne može da se zašije. -Ja sam zašivao šupak. -Čiji? -Bliskog prijatelja.
Hajde da se okupimo za sastanak. -Da, šefe. -Dođite svi.
Loše vesti, zatvaramo za večeru danas jer će se ovde održavati momačko veče.
Sranje! -Znam. U pitanju su Ciceronovi ortaci, pa.. -Bezveze.
Taman sam ušla u štos. -Razumem. Samo večeras. I dalje treba da rasturimo ručak.
Ja ću ostati večeras ako ih bude trebalo smirivati. -Ne treba.
Nikad ne znaš sa tim korporativnim kriminalcima. -Karmen, koliko će ih biti?
Ne znam, ali biće opušteno. Doneće svoje piće.
Napravićemo im nešto da grickaju, male porcije. -Važi, šefe. -Hvala vam.
Vidim šta radiš. -Vidiš šta radim? -Da, kombinuješ sastojke.
Da… -To je kompliment.
Dodaješ so i sve. -Poludeo si. -Da. Kul je, nisi na pauzi.
Ne znam da li je kul. Takav sam tip, ako stanem onda…
Znaš? -Da, razumem. Moj tata je takav. -I moja mama.
Osećam se loše, nisam te ni pitala kako je tebi posle svega što se desilo.
Dobro sam, bolje je. Glava mi je bila sjebana jedno vreme.
Dobrodošao u klub. -Zar to nije čudno? -Čudno je raditi u restoranu i ne poludeti.
Dobro je? -Sad ćemo da vidimo. -Šta jedemo? -Ovo je čileanski brancin.
Onda confit od paradajza, inspirisan Alenom Pasardom.
Malo začinskog bilja, eto tako. -Što da ne? -Tako je.
Jesi jela kod svih tih ljudi o kojima si učila?
Kad sam bila u CIA, to jest, u Kulinarskom institutu Amerike, ne onaj CIA.
Hvala na pojašnjenju, mislio sam da si špijun. -Mogla bih biti.
Danju kuvar, noću tajni agent? -I luđe svari su se dešavale.
Nisi baš dovoljno koordinisana. -Hej! -Prosula si supu! Video sam te.
Ja te pozovem na večeru, a ti tako? Nagrađuješ me neprijatnim sećanjima?
U svakom slučaju, kad sam bila tamo, osećala sam se kao najveći idiot.
Jer nisam znala te ljude o kojima su svi oni pričali.
Takođe sam bila skroz bez para.
Čim se završio semestar, uzela sam kartu za Njujork, i sve pare potrošila na hranu.
Jela sam u svim tim poznatim mestima. I tad sam probala i najbolje jelo ikada.
Super. Koje je bilo najbolje? -Samo sekund, zaboravila sam ovo. Spremi se.
Radila sam za šefa kod kog sam samo rendala limun, osam meseci.
To je baš normalno. -Skroz normalno.
Ovo je baš, baš dobro. Hvala ti.
Ne može.
Hej, Džefe. -Šta ima, Ti?
Džefe? -Da? -Dobro si? -Da.
Što? -Ne gnjaviš nas kao obično.
Samo sam umoran. -Razumem.
Obučena si kao Sid. -Kao profesionalac? -Da.
Sviđa mi se. -I meni.
Znaš li nešto o firmi KBL Elektrik? Da li je Majki nešto pominjao?
Ko zna, znaš kakav je on.
Za šta je to? -Ne znam. Plaćao im je ogromne sume svakog meseca.
Sve što mu je Ciceron pozajmio. -Kolika je bila pozajmica? -Mnogo.
Još mnogo momačkih večeri? -Da, šefe.
Zašto nije plaćao dobavljačima? -Ne znam, Karm.
Sećam se da jednom nismo imali salvete, nije im platio na vreme.
Rekla sam mu, "Majki, moraš im platiti. Trebaju nam salvete".
A on je rekao "I šta onda? Svakako nećemo imati za sledeći mesec".
Izgleda da mu je to bio stav. -Ne, sećam se baš jer nije takav bio inače.
Uzmi slobodno veče, Tina. -Hvala.
Džefe, znaš koliko sam ga volela, zar ne?
Koliko? -Mnogo. Baš mnogo.
Hvala, Džefe.
Probala sam tvoju krofnu pre neki dan. -Sa poda? -Da.
Geri ga redovno čisti. -To nije dovoljno dobar izgovor.
Baš vredno radi. -I šta misliš?
Bila je baš, baš dobra.
Žao mi je što se Karmi ponašao kao mala kučka i uništio je.
Tačno to je uradio. Uništio je, kao kučka. -Mala kučka.
Jesi pričao sa njim od tada? -Ne. Vratiću se pa ćemo se pomiriti.
A možda i ne, i to je to. -Ne znam šta bi bilo bolje.
Ti ćeš nazad u poštu? -Od toga sam poludela i pobegla ovde, sumnjam.
Mi nismo išli u restorane kad sam bila mala, to mi je uvek delovalo posebno.
Ne znam. -Tako je bilo i kod mene. Kad je moj rođak diplomirao,
išli smo u stejkhaus Majkla Džordana. -I? -Pa to je najbolji restoran.
Kako misliš? -Zbog slanine? -Tako je, najbolja slanina.
To ja želim da radim. Da kuvam za ljude, usrećim ih, dam im najbolju slaninu.
Iako najbolja slanina već postoji. -Može i drugu po redu. To bi bilo super.
Vraćaš se nazad, onda? -Ne znam. Znajući mene, otići ću negde drugde.
I opet tako, sve dok se ne oporavim finansijski.
Ima li neko mesto na kojem sanjaš da radiš? -Naravno. -Koje? -Znaćeš kad ga otvorim.
To je stav, tako se pobeđuje. -Ili se sve izgubi i vratiš se da živiš sa tatom.
Bilo je kul gledati tebe i Karmena kako radite, naučio sam mnogo od vas.
Koje je bilo najbolje, onda? -Šta? -Najbolje jelo koje si probala.
Bilo je Karmijevo. -Znao sam.
On je stvarno, stvarno dobar.
Ali i dalje je mala kučka. -Da, slažem se.
Jebeni šupak. -Ništa ti nisam uradio.
Ne ti, tvoj jebeni brat. Ono tamo je sramota.
Zavisnici.
Kažu da moraju sami sebi da pomognu, ali trebalo je samo da ga vežem za sto.
Znao si da se drogira? -Kako ne bih? -Ja ga nikad nisam viđao, nikad nismo pričali.
Nije mi se javljao na pozive. Nije mi dao da radim ovde.
Trebalo je više da uradim za njega. -Šta si mogao? -Ne znam.
Nisam mislio da će to uraditi. Bio je tako glasan i naporan, i presmešan.
Bio je Majki Ber. Mislio sam da će se izvući.
Šta? Zajebavate me.
Hej, prestanite. Dosta je! Stanite.
Stanite.
Sranje.
Ima li vesti? -Još ništa. Javiću ti čim se probudi.
I dalje je u urgentnom? -Da. Šta ako se ne probudi? -Nadaj se da hoće.
Ali šta ako se ne probudi? -Verovatno ubistvo iz nehata.
Sačekajte. Stražar! Gospodine!
Gospodine? Hoću svoj poziv.
Ovde Tif. Ostavite poruku posle signala.
Hej, izvini, znam da je kasno. Hteo sam samo…
Vraćam se sa posla, bili smo zauzeti danas. Ali sve je bilo dobro.
Razmišljao sam o svemu onome što se desilo sa tvojim tatom.
Kad sam ga nazvao onako.
Bila si u pravu. To nije bilo u redu.
Žao mi je.
To je to što sam hteo.
Nadam se da ste imali lep dan. Zagrli Evu za mene.
Čujemo se kasnije, laku noć.
Jeremovič, idemo. -Probudio se? -Imaš sreće, biće samo teška telesna povreda.
Bože, hvala ti Bože. -Nema na čemu, kretenu.
Hej, Karm.
Karmen.
Idemo odavde? -Da.
Otkud ti novac da me izvučeš? -Dvonedeljna zarada.
Hvala, rođače. -Nema na čemu.
Spremi nam onu igricu, važi?
Jesi li dobro? -Da.
Dobro sam.
Ti si sve što imam, rođače.
Dobro je.
Karmen!
Žao mi je, šefe. Drago mi je što si se vratio.
Hvala, šefe.
Da, šefe? -Karmen. Šta je ovo? -Šta je to?
Ovo je moja radna stanica. Ovo nije poštovanje. -Nije, šefe.
Ričarde! Banditu jedan. Moj mali kriminalac.
Huliganu jedan. -Evo ti jedan suvenir. -Šta? Fuj!
Geri, pun sam pokajanja.
Hajde, idemo.
Je l' se osećaš tužno nekad? -Naravno, Nil, ali ne pričam o tome.
Sve držim u sebi. Tako lakše prebijam ljude. -Razumem.
Kad dolazi Sid? -Ja je menjam danas, šefe. -Pazi, nemoj da zezneš.
Trudiću se. -Ali ozbiljno, ako pokušaš tako sa mnom, sjebaću te.
Jasno, šefe.
Slušajte, danas je festival u gradu, svi ćemo raditi malo više.
Tina, spremi triput više svega. Markuse, par torti više.
Ebra, ti spremaj duplo. Rođače, i dalje očekujemo gužvu za ručak, čuvaj sve napred.
Važi? -Da, šefe. -Hvala.
Hej. -Doneo sam 200 kila. -Super, hvala ti.
Stani, ovo je svinjetina. Ne treba mi svinjetina. -Ja samo dostavljam, pitaj Lua.
Sranje! -Dolazi ovamo, Svips. -Karmen. Šta ti je? Jesi li lud?
Hej! -Sranje. -Jesi li dobro?
Da. -Da? -Da, izvini.
Šta je ovo? -Ne znam.
Riči, šta je ovo, jebote?
Ne znam. Nisam hteo da ti dam, jer bi to značilo da ga stvarno više nema.
Glupost.
Fali kiseline.
Sranje.
Tvom jelu fali kiseline.
Gurni ga sebi u guzicu onda.
Moje ponašanje nije bilo u redu.
U pravu si.
Da, šefe. Čeka te poslednja plata.
Volim te, čoveče. Puštaj.
Fuck you.
Porodične špagete. Beli luk, bosiljak, 2 konzerve paradajza (manje su ukusnije)
Šta?
U Somaliji sam ja radio na grilu. -Ućuti više, matora kučko. -To je seksistički.
Ko pravi porodični? -Ja ću danas, šefe.
Vidiš ovo? Vidiš šta radi? -Da. -Idu dva odvojena mlaza.
Popraviću, ne brini. -Ja da ne brinem? Ja brinem o tebi. -Ti brineš o meni?
Dajemo ti da radiš, da se pokažeš, da malo i zaradiš. -Da, da.
Video sam kad si bio uboden. -Da, jesam. -Bilo je prilično dobro, izgledalo je kul.
Samo si odšetao. Bilo je opako. -Nego šta. -Važi, popraviću ovo.
Čišćenje. -Da. šefe. -Hvala.
Rođače! -Da? -Pomozi mi!
Idemo, hajde.
Deset, dvadeset.
Prestani da se zezaš.
Riči, možeš da kupiš CD plejer za auto. -Da.
Možeš da kupiš i novi auto.
Šta se dešava?-Šefe!
Sid, što samo stojiš, uzmi otvarač.
Porodični restoran? Stolovi za dvoje i separe?
Danski dizajn. Degustacijski meni za barom.
Šalter sa strane. -Za sendviče. -Da.
Važi.
Kako će se zvati?
Restoran "Bif" je zatvoren.
Uskoro se otvara "Ber".