Pádím.
-Sekne ti to. -Jo?
Jsem na tebe pyšná.
-Já na tebe. -Miluju tě.
Moc tě miluju.
A tebe taky miluju.
Miluju tě.
-Bože, tak už běž. -Jo.
Do toho.
A ať jsi do čtvrt na šest doma.
Neboj, zlato.
Nech toho. Vzbudíš celou zasranou čtvrť.
Tak choď kurva včas.
-Ještě musím… -Si děláš prdel?
Jo, promiň. Dej mi vteřinku.
Do prdele. Sakra.
Do prdele… jo, tady je.
-Tady je. -Ježíši.
-Můžeš si kurva… -Mám si nasednout?
Nasedni si, kurva!
-Nastup si. -No jo.
Jedeme.
Zatím nic hlasitýho, jo, jen…
Proč s tím tak třískáš? Proč s tím… Prostě to zavři.
-Netřískal jsem s tím. -Nekecej.
-Udělal jsem tohle. -Musíš to dělat znovu?
-Jo, přesně. -Přestaň.
To je humáč, co?
Koupil jsem to v GoGo.
Je dobrá. Lískový oříšek?
Už berou jen debetky.
Co když ji nemáš?
Tak seš v prdeli.
Za debetku je poplatek.
-Stejně s tebou vyjebou. -Když vezmou kreditku,
musí platit procenta.
Ale proč ojebávat zákazníka? Nedává to smysl.
Musím ti říct, Mikey,
že na týhle misi makáš s nějak pesimistickým pohledem na věc.
Vykuř mi. Co myslíš tou misí?
Převážíme zboží přes hranice států.
Vezeme zalepenou krabici do Gary v Indianě.
-Gary v Indianě. Tam jedeme. -Co je v tý krabici?
Nemám páru. Však říkám, že je zalepená.
Můžeš mi to říct.
Tak fajn Nepotřebuju to vědět.
Seš zasranej osel. Jo.
Jsi zasranej…
Ani nevíš, co vezeš.
Jenom kurva jedeš. Jsi zasraná mula.
-Jsem osel. -Jo.
Viděls někdy oslí nádobíčko?
Viděls, co má osel dole?
-Co se děje? -Zůstaň tady.
To je Jimmy?
Mikeu.
Děkuju, Michaele.
-Co děláš? -Dobrý?
Měls zůstat v autě.
-Co? -Měls zůstat v autě.
Proč jsi tam nezůstal?
-Neřekls to. -Neslyšels mě to říct?
-Neřekls to. -To jen čumíš?
-Fakt jsi to neřekl. -To je moc, Richi.
Nejsem pes.
Nejsem čokl.
Nemůžeš mi říkat, kam mám jít a kdy mám co dělat.
Hele, co jsem včera udělal.
Udělals… Tos udělal ty?
Jo, udělal. „Písničky na cestu do Gary“.
Pojď, zlato, rozjedem to.
Zvuk dej postupně.
-Dobře? Prostě… -Je to postupný.
-Vypni to. -Tohle je postupný.
To jsem udělal.
-Přísahám bohu… -Přestaň.
Nech toho.
Zastavím a nechám tě tady, jasný?
Takhle by to bylo nepostupně.
Takhle.
To jsem neudělal. Vím, jak… Já to posraný auto respektuju.
Tak ty respektuj tu blbou hudbu.
Je to skvělý.
Jo, tady je. Tady je.
-Tady je. -Přestaň. Nesahej na mě. Přestaň.
Chceš se něco dozvědět o Gary?
-No rozhodně. -Odhadni počet obyvatel.
Sedmdesát tisíc.
Leží v Rezavým pásu.
Kdysi se mu říkalo „Kouzelný město“.
A taky „Město století“.
-Město století. -Z 54 procent ženy.
To by ty z nás, co sedí v autě a nejsou ženatí, mohlo zajímat.
Samozřejmě John Cougar Mellencamp.
Michael Jackson, ty orangutane.
-Michael Jackson je z Gary? -Celí Jacksons.
Před Johnem Mellencampem jsi mohl říct Tita.
Dobře. Kurva, Koney King dělá plněnou pizzu.
-Cože? -Koney King dělá plněnou pizzu.
Nedělají ji jenom v Chicagu?
Ty nejsi z cestování nadšenej?
-Z cestování? -Jo.
Neunavuje tě furt to samý?
O tom mluvím. Tohle je kurva mise.
Jimmy nám svěřil větší zodpovědnost. Máme před sebou dálnici.
Tenhle den je plnej pozitiv.
Zodpovědnost, jo?
-Jo. -Cítíš se respektovanej?
-Jo. -Jo?
Časem zjistíš, že tohle je potenciálně transformativní den.
No tak. Bude to skvělej den. Zajedeme do Gary.
Budem raz dva hotový a vrátíme se. Doma budem nejpozději ve čtvrt na šest.
-Proč zrovna ve čtvrt na šest? -Protože je Tiff pověrčivá.
Ohledně čeho?
Její máma začala rodit ve čtvrt na šest
a ona si usmyslela, že se jí stane to samý.
-To je kravina. -Nemůžu…
-Proč by… -Já vím.
Kolik má den minut?
-Aspoň tak tisíc. Proč by to bylo stejně? -Taky nechápu.
Ale musíme se vrátit do čtvrt na šest, protože ji matka…
To není problém.
-Kravina. -Není to problém.
Je to problém, když se musíme vrátit do čtvrt na šest. Vrátíme se.
-To je debilní. -Proto to není problém.
Radši bys celej den servíroval sendviče?
No tak. Máme před sebou dálnici.
MÝTNÝ MOST
Zdar.
-Vítej v Indianě. -No vida.
Seš zasranej světoběžník.
-Gratuluju. -Jedeme.
Jo, cítíš se jinak?
-Magický město. -Město století.
-Myslíš, že to postavili za den? -Zmáčkli tlačítko.
-A všechno se… -Zmáčkli tlačítko.
Nevypadá to jako Chicago.
Co je?
Jeli jsme jen půl hodiny.
Ani nevím, co říct.
Mění se to rychle.
Zavolám Jimmymu.
Prostě…
-Ahoj! Ahoj, zlato. -Ahoj. Jak se cítíš?
Myslím, že dobře.
Jak to myslíš?
Nevím. Nevím, jak to popsat.
-Je to jako… -Co?
Jako bych se potřebovala vysrat, ale nevím.
-Nevím, jestli tohle doktorka myslela. -Dobře.
Kontrakce? Myslíš, že jsou to…
-Poslíčci? -Dobře.
Jo, nejspíš. Ale budu v pohodě.
Čtvrt na šest ještě zdaleka není.
-Jo? -Jo, neboj, jsem v pohodě.
-Dobře. -Předali jste to?
-Skoro. -Jo. Jsem na tebe pyšná.
Moc pyšná. Co cesta? Bavíte se?
Jo, bavíme se.
A co Mikey? Je v pořádku?
-Jo, je. -To jsem ráda.
Ale nekuř, zlato. Slib mi to, ano?
-Dobře. -Jo.
Zavolám ti, jo?
-Kdyby něco, zavolej. Miluju tě. -Jo. Moc tě miluju.
-Co se děje? Co říkal? -Dá nám vědět za pár hodin.
Dá nám vědět.
Kolik je pár?
-Tři? Čtyři? -Richie, to řekl on, ne já.
Máme tu čekat. Furt si přijdeš respektovanej?
Seru na to. Pojďme, já nevím… Pojďme se najíst.
Vidíš to? Dům Michaela Jacksona.
Jo.
Shamone!
Zamkni.
Sejdeme se uvnitř.
-Co posloucháme, Teddyho Pendergrasse? -Ano, jeho.
-Miluju ho. -Teddyho…
-Teddyho miluju. -Tohle je moc pěkný bistro.
Poslouchám starou školu.
-To já taky. -Něco to znamená.
-Jo. -A víte, co se říká.
Vítejte v Koney Kingovi.
-Díky. -Mikeu, to je Alicia.
-Zdravím. -Těší mě.
-Mike. Těší mě. -Budu vás obsluhovat. Kdyby něco, řekněte.
-To jste hodná. -Pití máš.
Dáš si?
-Přicházíte o hodně. -Myslíte?
-Jo. -Jo.
Jak dlouho tu pracujete?
-Pět let. -Pět let? Jo.
-Jak se podniku daří? -Skvěle.
-Jo? -Miluju ho.
Co na něm milujete?
-Ráda dělám s lidma. -To je ono.
To je správná odpověď.
-Michael lidi nesnáší. -No teda.
-Nevěřte mu ani slovo. -Nemám ráda davy.
Lidi mi nevaděj, ale davy nesnáším.
Vaříte doma?
-Chcete slyšet pravdu? -Čistou pravdu.
Ne. Když odsud odejdu, už před sporákem stát nechci.
-Fakticky? -Vy doma vaříte?
Trochu.
Někdy něco ukuchtím, ale nepřeháním to.
-Ale já v restauraci moc nevařím. -V jaký?
-Je podobná týhle. -Dobře.
-Vy jste kuchař? -Občas vařím.
-Jo. -Jo.
-Co děláte? -V restauraci?
-V restauraci. Jo. -Jo, co děláš?
Asi jsem trochu jako… Nevím, jak se to řekne,
-zpěvák a tanečník. -To je ono.
-Nevím, styk s veřejností, tvář podniku. -To je dobrý.
Co říkáš na jméno Annie?
Nadhoď mi nějaký jména.
Tak dělej.
Možná jsem blázen, ale mně se líbí Althea.
-Althea? -Althea.
To zní jako jméno někoho, komu ostatní nakopávaj zadek.
-Ne. Althea? Althea je silná. -Althea.
-Zní jako šprt. -Ne. Althea?
Althea.
Al-tyjo.
-Altyjo vole. -Al…
Ale-ty…
jsi vůl.
Ale-játra na večeři.
Ice-tea.
Jednou jsem potkal Evu, která se mi líbila. Eva.
Podívej na ty malý sráče.
-Ti malí sráči to dostanou. -Dobře.
Nazdar, holky. My jim kurva… Dobře. Ano, pane.
Tak jo, vy malí sráči.
-Natřeme jim to. -Můj druhej nejoblíbenější sport.
Jsme na řadě.
Jaký je teď skóre? Hrajete basket, nebo sbíráte kytky?
Tři proti třem. Kterej z vás bude hrát s náma?
Tak pojď, narcisko. Chceš vyhrát?
Jo? Pojď sem, mladej.
Já jsem Mikey.
-Těší mě. Jaden. -Nazdar, kámo.
Budeme mít koule? Chcete pět bodů?
Nazdar, Mikey. Tak jo, poběžíme. Ani se nepotřebuju rozcvičit.
Richi, dělej.
-Do prdele. -Ukážeme jim, jak se to dělá.
My vám ukážeme.
-Nepotřebuješ se protáhnout? -Ne. Protáhnu já tebe. Počkáme na něj.
-Můžeme? -Jo.
Hodně štěstí, mládeži.
Jdeme.
-Dělej. -Tady.
Promiň. Kdes byl? Tak jo, hrajeme.
Budu tady. Běž tam.
Zůstaň s ním. Blokuj ho.
-Ne. To bude bolet. -Sakra.
Jdeme. Jo, teď hrajou chlapi. To je něco jinýho. Jdeme.
Víš, že máš trefit oranžovej kruh?
Oranžovej… Zkus trefit ten oranžovej kruh.
Všichni se tu bojí kontaktu. Běž ke koši.
Ani náhodou.
-Neboj se. -No tak.
A jedna.
-To se máš. -Každej má někdy svůj den.
Tak, soustřeď se trochu. Kryju tři kluky, Richi.
Jdeme. Hra.
Kurva. Do prdele…
To je pokaždý. Pokaždý tě obehraje.
Sleduj ho. Nenech ho dostat se za tebe.
Je to… Do prdele. Tak jo, jdeme.
Pěkná hra. Kam jdeš?
-Jo! To je ono. -Máš to. Jedna. To je první bod.
Jdeme.
-Hej. -No tak. Jo. První zásah, narcisko.
Dobrá rána, hochu. Otočíme to.
-Celej den. -Vidím to.
Tenhle hod se počítá, ne?
Jdeme. Braň, frajere.
Pozor.
Jdeme.
-Dobrý? -Nebuď jak malej.
Seš v pohodě?
Jdeme. Hrajeme. Kontrola.
Kontrola. Brečí.
Něco ti řeknu, v Indianě mají nějak měkký hochy.
-Nejsou osmdesátky. -Nejsou osmdesátky?
-Jdeme. -Jak to mluvíš?
Přebalil ses před zápasem? Nebo jen hraješ? Máš plenky?
Hraješ s plenkama?
Jdeme. Další koš vyhrává.
-Ne. -Jdi do prdele.
Ano, pane!
-Jo! -A je to. To je ono.
-Vidíš to skóre? -Jo!
Srdce lva. Nádhera.
-Miluju tě. -Celej den.
Dobrá práce, mládeži.
Podívejte, co dělá.
Mladej, nejsi tak špatnej.
Nevšiml sis… Jak sis ho nevšiml?
Vidíš jeho hlavu, tak musíš…
-A nepřihráváš, kurva. -Jo. To říkám.
Jste na hovno.
-Kluci z Indiany jsou na hovno. -Hej, drž hubu.
Jsi negativní.
Jsi negativní. Víš co? Vlastně chci…
Nedělej… Ne.
To nic. Nech je hrát. Jste skvělí.
Ty tvoje Nike vypadají jako mokasíny.
Kluci, bylo to fajn.
Gary v Indianě.
Máte tu vysoký kluky?
Žádný vysoký. Jen normální kluky jako ty.
Vtipný.
Copak to tu máme?
Hej, co se plížíš?
No tak, dones mi trochu toho ležáku.
-Já ti dám trochu piva. -Pivo!
Vypij si to a vypadni.
-Dobře. -Nepij to v obchodě.
-Hej. -Je mi líto tvý mámy.
Kámo, už drž hubu.
-Cos to řekl o mý mámě? -Drž hubu…
Sorry, je to vůl.
-Dvě, prosím. -Dvě.
Vezmu si stírací los.
Obloukovej kop je obrannej manévr. Na vyklizení místa.
-Prostě kurva… -Přímej kop je pro rychlost.
Ten hajzl to ani neuvidí.
Ale když potřebuješ sílu, tak boční kop. Celej den.
Zlom mu koleno.
-Takhle. -Zabolelo.
Mám ti říct, co to je?
-Jo. -Nechci se s tebou prát.
Jdu domů. To je celý.
-Kop dozadu. -Kurva.
-Že jo? -Kop dozadu.
-To jsem chtěl říct. -A konec.
Bim, bam, zmrde.
Bacha na ty nový hadry.
Hej, omlouvám se za… Bum!
A je to… jako zasraná mula. Představ si mulu. Takhle velkou.
Vydáváš sílu těma zasraně velkýma svalama.
-Rozumíš mi? -Jo.
Naznačíš směr a pak útočíš z druhýho.
-Jo. -Prostě…
se mi ten pohled líbí.
-Jo. -Jo, kurva.
Proč zastavujeme?
Vánoce, bratránku.
Jasně. Díky.
To je vončo.
-Jsi prostě neuvěřitelnej. -Jasný?
Jsme kurva kouzelný.
To je hudba. Nádhera.
Pěkný.
Hele.
Vidíš tu ceduli?
-Vidíš tamhletu ceduli? -Jo.
Myslím…
-Viděls ji předtím? -O čem to mluvíš?
Říkám, že není možný,
abysme tu my dva seděli přes hodinu
a ani jeden z nás tu posranou ceduli neviděl.
Je to posraná cedule.
-Ten bar se prostě zjevil. -Drž hubu.
-No ale vážně. -Drž hubu.
Ten bar se právě zjevil, Michaele.
Fajn, zjevil se, Richi.
-Nemyslíš, že je to šílený? -Je to jenom blbej bar.
Je to znamení.
-Tak znamení. -„Otevřeno.“
To je znamení.
Je to znamení.
Jdeme tam.
Jsi retardovanej? Jsi kurva… Sedíme tu už hodinu. Za chvíli zavolá.
-Nejdeme do baru. -Co je? Dáme si jen malýho frťana.
Do žádnýho baru nejdeme. Seď a dělej svou práci.
-Poslouchej mě. Ta cedule je znamení. -Je to cedule.
Je to větší než ty, já a Jimmy.
-Jdeme tam. -Nikam nejdeme.
-Seď, kurva. -Nesnáším, když jsi takovej.
-Děláš… Nesnáším to. -Co to sakra děláš?
-Co to děláš? -Dobře. Máš pravdu.
-Sakra. -Máš pravdu.
-Dovnitř nemůžeme. -Jo.
Co to děláš? Richie, vrať se do toho zasranýho auta.
-Richi. -Pane, můžete si vystoupit?
Nebudu to opakovat. Vystupte z vozu.
Ukažte mi dokla… To by stačilo.
Dej vaginu tak, abych ji viděl!
-Dej vaginu tak, abych ji viděl! -Nech toho. Jsou tu domy.
-Hej, no tak. -Jak jako no tak?
-Nikam nejdeme. -Pojď.
-Ne. -Jeden bourbon, panák, pivo.
Frťan na náladu a vrátíme se.
-Nejdeme tam. -No tak.
Dej tu ruku… Děláš si…
Dáš si trochu zasranýho kokainu a myslíš, že můžeš bojovat s tygrem?
-No tak. -Přestaň.
-Je to hrozný. -Co je hrozný?
Mě to tady inspiruje a ty na moje sny zvysoka sereš.
Je to hrozný. Snad se teď cítíš líp.
-Proč na mě tlačíš? -No tak.
Jdi do prdele.
-Jdu dovnitř. -Tak běž.
-Jdu dovnitř. -Běž.
Do pr…
Jsem v pohodě? Jak vypadám?
Vypadáš jako zasranej barbar. Vypadáš jako můj fotr.
Tak jo, jdu dovnitř. Hej.
Kdybys něco potřeboval, zatrub. Jo!
Však uvidíš.
Uvidíš.
Na tenhle zasranej den nezapomeneš.
OTEVŘENO
Je to zasraný znamení!
-Ahoj. -Ahoj.
Jsi Mike?
Jo.
Je to pravda?
A co?
Seš brankář Blackhawks?
Jo? EBUG?
Přesně tak.
Co je to? Co je EBUG?
Nouzovej brankář v záloze.
Jo. Nikdy nehraju, ale jo, jsem v týmu.
Tak to je super.
Jo, to nám řekl tvůj kámoš.
Jo, to se vsadím.
Taky říkal, ať zkusíš najít svoje koule…
a přijdeš za náma do baru.
To zní jako on.
-Ty vole. -Jsem jen posel.
Chápu. Dobře.
-Je to sranda. -Jo.
-Bude se ti to líbit. -Jo. Už jdu.
Dobře.
Jednou jsem měla po párty odvoz domů,
ale odvezl mě ke špatnýmu domu. Bylo mi trapný to říct,
tak jsem zaklepala na dveře a přesvědčila lidi uvnitř,
ať mě na chvíli pustí dovnitř.
-To se stalo. Fakt. -Je to fakt!
-Fakt! -Ano, stalo.
Dobře.
-Jsi na řadě. Do toho. -Dobře.
Je mi devět. Jsem ministrant.
-Fikce. -Hej! Co to…
-Ne. -Jasný ne.
Jste fakt dobří.
Můžu to zkusit znovu?
Dobře.
V posledním ročníku na střední
se mi vedlo fakt dobře,
ale matika, zkurvená matika… chápete? Takže…
Hele, kdo se přidal.
-Čau. Nazdar. -Čau. Vidíte to?
-Pardon, že ruším. -Skvělý.
Babička mi dala ultimátum, že musím chodit na doučování.
A řekla mi o jedný paní, Roxelaně, co zpívala v jejím kostelním sboru.
Byla něco jako profesorka matiky na vyšší odborný.
A já: „Ani náhodou, babi. Nechci kurva.
Nechci se doučovat matiku s nějakou 90letou babuškou…“
Chápete? No prostě…
Ale ona řekla: „Buď to uděláš, nebo se odstěhuješ.“
Takže přišel čtvrtek, půl osmý.
-Jsem u něj doma… -Jasně.
… a jím zlatý lasagne jeho mámy.
Došlo mi, že musím být za pět minut u Roxelany,
na to doučování z matiky.
Tak jsem do sebe hodil brusinkovej džus a sprintoval tam,
zaklepal na dveře.
Dveře otevřela ženská a, přísahám bohu,
jako by vypadla z plavkovýho čísla Sports Illustrated.
Nejkrásnější žena, jakou jsem doteď viděl.
Černý vlasy, který jí líbaly zadek,
jdeme dovnitř a…
-Co je? -Něžný polibek.
Tak už víte, jestli je to pravda? Mám pokračovat?
Chcete slyšet zbytek? Jo, chcete.
Tak jo, vejdeme dovnitř.
Bavíme se o matice a najednou cítím,
jak se mi uvnitř všecko hýbe.
Potřebuju se jít vysrat.
Ale vím, že tam má malou koupelnu, prťavou.
Vím, že když tam půjdu, uslyší všechno…
Bože.
… a navenek se tvářím jako by nic, kecáme o matice, a v hlavě mi to šrotuje:
„No tak, kreténe, ne že mi to kurva poděláš.“
A nějak jsem díky boží milosti
to zasraný doučování zvládl.
To není zdravý.
Takže: „Roxelano, těšilo mě.
Uvidíme se příští čtvrtek.“
Vyjdu ven a říkám si: „Jo, já to kurva vydržím.“
Rychle se rozejdu domů a… prostě se to spustí.
-Je to tu. -Ne!
Všechno to prostě… Děje se to.
Začnu si stahovat kalhoty a trenýrky.
Vypadám jako chlap na tý fotce, co zrovna objevil ropu.
Úplně to klokotá.
Ani nevím, co to je, všude kolem jsou bláto a sračky.
A mně se hrozně ulevilo.
Ale pak se jí na verandě rozsvítí lampička…
-Ne. -… a čas se zpomalí.
-Otočí se klika a dveře se otevřou. -Ne.
Podívám se na ni a ona se rychle podívá na mě
a pak se podívá stranou. A já…
Prostě proběhnu živým plotem
a běžím dál.
K Michaelovi domů.
Jsem celej od ostružiní a koule mi plácají ze strany na stranu.
A nechávám za sebou čáru.
Směju se a brečím smíchy, protože mi stačí zvládnout šest bloků,
a budu u tohohle chlapa doma a převyprávím mu to
a tomu sráčovi se to bude líbit.
-Fakt, nebo fikce? -To je fakt!
Fakt.
Bohužel je to tak. Bohužel je to kurva fakt.
-Zmrde. -Miluju tě, brácho.
Zvu vás. Tahle runda je na mě. Že jste si to vyslechli.
Tak jo. Počkejte. Hned se vrátím.
-Víš, že to vím, že? -Co?
Že nejsi brankář Blackhawks.
Ano. To je kravina, jo.
Co mě prozradilo?
-Něco v tvých očích. -Jo, to je fér.
Máš radši Mike, Mikey, nebo Michael?
Vyber si.
Nemáš preferenci?
Preference je na zákazníkovi.
A co ty? Jak se jmenuješ? Můžeš mi to říct?
Hádej.
Mám hádat?
Ty jo… Daphne.
Bridget, já nevím. Tak jak?
Bože, Shonda. Kurva.
-Nevím. -Sherri.
Sherri, dobře.
Sherri z Gary.
To slyším poprvý. Dobře.
Nechceš hrát?
Nevím, jestli je to pro mě. Chceš…
Ty hrát chceš?
-Jasně, prubnu to. -Jo?
Tak jo.
Fakt, nebo fikce, Michaele.
Dobře.
Na něco se mě zeptej.
Jsi odsud?
Nejsem z Indiany.
Jsem z Portlandu.
Z Maine, ne Oregonu.
Dobře.
Co tady děláš?
Potřebovala jsem začít s čistým štítem, od někoho utýct. Nebo od něčeho.
Nasedla jsem do svý Hondy Accord a jela na západ.
Kousek odsud se mi auto rozbilo.
Mámin oblíbený film byl Odpolední láska s Garym Cooperem.
Vždycky říkala, že být kluk, jmenuju se Gary. Bylo to znamení.
Zůstala jsem jednu noc. Bylo tu ticho.
Prázdný města mám ráda, víš?
Zůstala jsem.
Pracuju v jazzovým klubu. V jazzovým klubu Dirties na Broadwayi.
-Dirties? -Jo, dělám na baru.
-Baví tě to? -Je to skvělý.
Proč?
No tak, co by se ti mohlo na jazzovým a bluesovým podniku
v Gary v Indianě nelíbit?
Počkej… To je fakt.
-Fikce. -Ne, vážně?
-Jo. -Kurva.
To s Garym Cooperem. To mi mělo dojít.
-Ne, to je pravda. -Fakt?
-Ne. -Kurva.
Už ti nikdy nic neuvěřím.
-To jsem já. Richie. -Počkej. Sotva tě slyším.
Tiff, to jsem já, Richard!
Ahoj! Kde jsi?
Jsem v Gary.
Je tam kravál.
Jde to skvěle.
To zní jako bar. Jsi v baru?
Jsme v baru.
Proč jste v baru?
-Kvůli klientům. -Jakým? S jakýma klientama se tam scházíš?
S klientama od Jimmyho.
Tiff, jde to skvěle.
Mikey jim maže med kolem huby.
-Neslyším… -Mikey jim maže med kolem huby!
-Dobře. -Skvěle se bavíme.
Dobře, slyšíš mě? Já tebe ne.
-Haló? -Jak se cítíš?
Ještě jednou?
-Jo. -Dobře.
Narodila jsem se a vyrostla tady v Gary. Žiju tu celý život.
Ráda cestuju, byla jsem všude, ale celý život žiju tady.
Miluju vlaky. Lodě nesnáším.
Mám dvě starší sestry.
Mají jinýho tátu. Do 11 jsem myslela, že je to Santa Claus.
Nedělám si prdel.
V 22 jsem měla rakovinu vaječníků.
Máma je v pohodě. Táta ne.
Máme třínohýho psa Luckyho. Největší frajer ve městě.
-Páni. To je… -Studovala jsem na arboristku.
-Na arboristku? -Jo.
-Máš ráda stromy? -Jo.
Vážně? Proč máš ráda stromy?
Jsou tichý, bytelný, spolehlivý. Nikam neodejdou.
Jo.
A jsou hezký.
To je kurva fakt.
Možná.
Je to fakt.
Možná ne. Proč myslíš, že je to fakt?
Prostě…
Nevím, mluvíš od srdce.
Mám pravdu?
Co hledáš, Michaele?
Cokoli.
Tady jsi, Sarah.
Na zdraví.
Právě mi řekl Sarah.
To je typický.
Měla bys slyšet, jak říká mně.
Takže teď je 15:17.
Stihnu se domů vrátit do čtvrt na šest, že jo?
-Jo. -Stíhám to?
-Jo. -Jestli nepojede vlak…
Co s vlakem?
Zasekneš se. To je…
-Dobře. -Trvá dlouho…
-Dobře. Díky, lidi. -Nech si rezervu.
Takže takhle to celý je.
Ty jo. Takže pro něj makáš?
Jsem na volný noze.
Jo, takže jsi šéf.
Jo, asi jsem šéf.
A lidi na tobě závisej.
A já závisím na spoustě lidí.
Určitě jsi dobrej vůdce.
Lidi…
o mně říkají věci.
A co říkají?
Že neumím nic dokončit.
Fakt, nebo fikce, Michaele?
Můžu si šňupnout?
Chci, abys byl sám sebou.
To je…
fakt moc milý.
-Chceš u toho být? -Jo. Vrátím se tam.
Jenom tady dole doděláme prácičku a pak se vrátím nahoru.
Nasadím si rukavici a jdeme na to.
-Jo. -Jak se bude jmenovat?
To ti nemůžu říct.
Není to přece tajný.
Já bych to řekl, ale manželka je…
V tomhle je děsně pověrčivá a nechce, abych to někomu říkal.
Můžu říct, že budeme mít holku. Jo.
-Chceš… -Ne, dobrý.
Ne?
Když jsem…
-Když jsem byl malej… -Jo.
… moje máma dělávala to,
že byla na dokonalý kombinaci nejrůznějších svinstev v systému,
fakt dokonalý.
Uprostřed noci mi přišla do pokoje, škrábala mě na zádech, měla dlouhý nehty.
A prostě… A dělávala…
Probírala se mnou, co se ten den stane. Do nejmenších detailů.
Popisovala každičkej detail, co se ten den stane.
Co budeme jíst, kdy se vzbudíme, co si vezmu na sebe, co bude v rádiu.
Úplně všechno. Prostě…
A já se cítil, nevím… Cítil jsem se tak uvolněnej.
-Drženej? Jako doopravdy. -Jo.
A bylo jedno, co se ten den dělo,
jestli jsem měl test nebo řešil nějaký zmrdy.
Věděl jsem to a ona to se mnou naplánovala.
Bylo to skvělý. Jednou jsem jí řekl: „Mami.
Přijdeš mi říct, jakej budu mít zítra den?“
A ona…
Trochu se naštvala a řekla:
„Mikey, záleží na tom? Je to jen jeden den.“
Prostě jsem nechápal, jak to může být…
Jak může…
Jak to může bejt stejnej člověk.
To je děsivý.
Jo, to neměla dělat.
Dělala, co mohla.
Můžu si přisednout?
Jo, prosím.
-Pojď, je tu hezky. -Ježíši.
Jeho první impulz byl ten podělanej film. Rozumíte mi?
Rozumíte? Ten bez vypravěče.
-Dobře. -Jo?
-Zavolám strejdovi. -Volej.
-Dobře. -Volej. Všichni zavolejte strejdovi.
Jimmy, tady Rich. Kde kurva jsi?
Dobře. Zavolej mi.
A tohle je asi…
jak vidím svět, perspektiva, kterou jsem vždycky měl.
Tyhle věci, co lidi štvou a ubližujou jim a frustrujou je nebo je rozčilujou…
Já tohle… Nikdy jsem to nechápal.
-Nic to nedělalo. -Nezáleží na tom.
-Ne, nezáleží na tom… -Na ničem nezáleží.
Na ničem nezáleží. To já vím.
-Jo. -Nemá to smysl. Tak proč…
Když jsem byl na tripu, byl jsem v takovýhle náladě.
Někdy celý týdny nebo i měsíce.
Zažíval jsem takový štěstí.
A jo, vím, že jsem…
že tady blábolím a tak, na zasraným záchodě jako malej smrad,
ale je se mnou prdel.
Dokážu se dělit. A pak najednou, zničehonic,
se objeví tyhle myšlenky, ta bezvýznamnost toho všeho.
-Jsem z toho smutnej. -Jo.
Na ničem nezáleží. Osvobodí tě to, ale kde pak jsi?
-Přesně. -Nejsi nikde.
-To je ono. A pak… -Jo.
Jsem tak smutnej, jako bych se topil. Moje čelist váží milion kilo.
A… nechci přece…
To zní náročně.
Musíš bejt fakt unavenej.
Jo. Až po okraj.
Jo. Vezměte si.
-Mikeu, jsi tam? -Jo, Richi, v pohodě. Už jdu.
Dobře. Musíme jít.
-Jo. -Promiňte, že ruším.
Bratránku, musíme jít.
-Jdeme. -Musíme jít. Hned.
Dej pokoj. Už jdu.
-Myslím to vážně. -Jdeme, kurva!
Jimmy říkal, že ses mu celej den neozval.
-Ten chlap čeká. -Dobře. Slyšel jsem tě!
-Už jdu. -Dobře.
-Kurva, to je… -Budu venku.
Vrátím se.
Fikce.
Bratránku, tak dělej. Musíme jít.
-Vypadáš jako Ronald McDonald. Co je? -Ne.
Chcípnul ti mobil?
-No tak. -Co s tím mlátíš?
Není to zločin. O co jde?
-Za deset minut máme schůzku. -Co tak spěcháš?
-Však půjdeme. Dobře. -Tak jo.
-Tak razíme. -Jo.
Padáme odsud.
-A co já? Fakt, nebo fikce? -Těšilo mě.
-Rád jsem vás poznal. -Počkej.
Počkej. Jsme v Americe, ne?
Gary v Indianě je ve svrchovaných Spojených státech.
Nebo ne, Vanesso?
-Nebo ne? Všichni se prostřídáme. Kurva… -Fajn.
Jste fakt skvělí, lidi. Tohle místo je…
-Tohle místo má kurva srdce. -To jsem se ti snažil říct.
Kouzlo. Tohle místo je kouzelný.
Tak pojď.
Hej. Jsme jen dva utahaní a ustaraní cestovatelé
a milujem to tu. Děkujeme.
Děkujeme, Gary v Indianě. Děkujeme.
Fakt kouzelný.
-Děkuju. -Chci tuhle příležitost využít,
protože můj milovanej bratránek,
můj nejlepší kámoš…
se brzo stane tátou.
-Nejen to. -Klídek.
Je šťastnej.
Je šťastnej. Richi, jsi šťastnej.
Přísahám, že teď jsi nej…
nejzdravější a… prostě plnej.
Jsi plnej a mně se to líbí.
Je zamilovanej.
Ten zmrd se těší, až bude otcem. Nemůže se toho dočkat.
Je na to děsně hrdej.
Úplně záříš, Richi.
Úplně záříš. Miluju tě. Je to můj kámoš.
Miluju tě. Já tě kurva miluju.
Koukejte na něj. Bude táta.
Koukejte na toho… Bude z něj táta. Tenhle. Tenhle bude táta, jo?
To zasraný dítě skončí opuštěný a osamělý jako kdysi on.
Ale hele, aspoň jednou ses na něco těšil.
Že jo, hochu?
Ne, to je dobrý. Líbí se mi to. O to jde.
O Richovi musíte vědět, že to jediný,
na co se můžete spolehnout, je to,
že cokoli dělá, posere se to.
Posere to a všichni to vědí.
Nikdo to neřekne.
Ne, protože všichni jsou zasraní srabi a lháři.
Ale tohle dopadne stejně.
On to posere.
Celej jeho život je postel a on se do ní vysral
a rozetřel to. A to je krásný.
-Hele. -Je krásnej.
Ale tohle musí posrat taky, ne?
Ne, to nic. To je v pohodě. Každej to ví.
Nikdo to neřekne, ale… Hele.
Ty jeho oči. Ty malý korálky. Taky to ví.
-O to jde. -Dobře.
-Fajn, -Taky to ví.
-Jaký dobře? -Musíme jít.
Musíme. Kam jdeme?
-Kam to kurva jdeme? -Máme schůzku.
Jo, máme… Víš, co bys měl? Nasednout do auta a prostě jet.
-Dobře. -Zdrhni, Richi.
Odjeď. Chceš pro to děcko něco udělat? Prostě odjeď. Odjeď a už se nevracej.
-Prokážeš mu laskavost. -Dobře.
Ne, v pohodě. Nezáleží na tom. Je to tak.
Je to pravda. Co? Budeš dobrej táta? Myslíš, že budeš?
Ronalde McDonalde, budeš dobrej otec?
Budeš dobrej otec? Nezáleží na tom.
Nezáleží na tom. Prostě to řekni. Posereš to, co?
Nezlobíš se. Nezlob se.
-Nezlobíš se. -Já se…
-Nezlobíš se. Nebo jo? -Přestaň.
Nezlobíš se. Ne, řekni to…
-Proboha. -Přestaň.
-Ne. -Nech toho.
Konečně říká pravdu.
Říká zkurvenou pravdu. Zopakuj to.
Nenávidíš mě? Nenávidíš mě, Richi?
Posereš to, Richi. Řekni to a půjdeme. Stačí to říct.
Dobře. To stačí.
-Přestaň. -Aspoň už nelžeš.
-Proč to děláš? -Miluju tě.
-Proč to děláš? Prostě… -Miluju tě.
Jsi srab, Richi. Jsi zasranej srab.
-Já jsem srab? -Jsi srab.
Jsem srab.
Srab.
-Jsem srab. -Bude tě nenávidět, Richi.
Bude…
To je ono.
Ne.
Čau. Je jeden z vás Mikey?
Tohle je pro Jimmyho.
Co je v tý krabici?
Plastovej rotor k pumpě.
Co…
Co rotor k pumpě dělá?
Rotuje.
Dobře. Tak zas někdy.
Nejspíš ne.
Stávky FedExu skončily.
Písničky na cestu do Gary
Ne, ne!
České titulky: Pavlína Tajnerová