DOAR PENTRU MEMBRI
Gata, plec.
- Îți stă bine! - Da?
Sunt mândră de tine.
- Și eu, de tine. - Te iubesc!
Te iubesc de nu mai pot.
Și pe tine.
- Aoleu, cară-te odată! - Da!
Pe cai!
Vezi să-mi fii acasă până la 17:15!
S-a făcut, iubire!
- Ho, că trezești dracu' tot cartieru'! - Atunci n-o mai lăbări!
- Căcat, am uitat… - Faci mișto?
- Scuzele mele, stai așa un pic. - Gura mă-sii de treabă…
Băga-mi-aș… Fii atent aici!
- Ia! - Hai dă-o dracului…
- Treci dracu-n mașină! - Serios?
- Mișcă-n cara mea-n mașină! - Da, bine!
- Hai! - Fără tărăboi acu, da?
La ce bușești capacul ăla? Închide și tu torpedoul ca oamenii.
- Nu l-am bușit. - Nu mă vrăji de la ochi.
- Uite-așa am făcut. - Și-l trântești iar?
- Exact. - Gata, termină.
Cât de nașpa-i zoaia aia? Am luat-o de la GoGo.
- E bunicică. Cu alune de pădure? - Știi că acceptă doar plata cu cardul?
Dacă n-ai card, ce faci? Ești mâncat. Dacă ai, plătești căcatu' de comision.
- Te sparg la buci oricum. - Când trec pe carduri,
tre' să dea un procent companiei de carduri.
Și-l ard pe client așa, de-ampulea?
Mikey, te văd cu capsa pusă de la-nceputul misiunii.
Agentul 00-Sugi-Cara. Ce misiune?
Transportăm niște chestii în alt stat.
Duc o cutie înfășurată-n bandă adezivă în căcatu' de Gary, Indiana. Acolo mergem.
- Și ce e-n cutie? - Nu știu, e-nfășurată cu bandă adezivă.
Mie poți să-mi zici.
- Bine, cum vrei. Nu-i musai să știu. - Ești un catâr, aia ești. Catâr!
Nici n-ai habar ce duci. Cari desagii de colo-colo, ca un catâr.
Chiar că-s catâr. Ai văzut ce cară catâru-ntre picioare?
Ai văzut ce-are acolo?
- Care-i faza? - Stai aici.
E Jimmy?
Mike!
Mulțumesc, Michael!
- Ce faci? - Treaba-i oablă?
N-am zis să stai acolo?
- Ce? - Chiar nu poți sta dracu' în mașină?
- N-ai zis să stau în mașină. - N-ai auzit?
- N-ai zis. - Mă pândești?
- N-am auzit fiindcă n-ai zis. - Ești culmea.
Nu-s câine.
Nu-s câine, să-mi zici tu unde să mă duc și când.
Auzi, ia uite ce-am făcut azi-noapte.
Ai făcut un… Tu l-ai făcut?
Da, eu. „Muzică pentru Gary.”
Să băgăm, nene!
- Ia-o treptat cu volumul. - Păi e treptat!
- Oprește-l. - L-am dat treptat, fix aia am făcut.
- Să mor eu, dacă nu… - Gata, termină!
Opresc și aici te las, ai priceput?
Uite cum nu e volumul treptat.
Uite-așa!
Eu n-am făcut așa! Respect mașina!
Și-acu respectă tu muzica!
Măiculiță!
Da! Uite-așa!
- Așa te vreau! - Termină! Dă-mi pace!
- Să-ți zic chestii mișto despre Gary? - Abia aștept.
Ia ghicește populația.
Cică 70.000.
E un oraș din Zona Ruginii. Pe vremuri era numit „Orașul Vrăjit”.
Era supranumit și „Orașul Secolului”.
- I-auzi! - Femeile reprezintă 54% din populație.
Pentru cei prezenți care nu-s căsătoriți, ar putea fi chiar interesant.
- John Cougar Mellencamp s-a născut aici. - Ba Michael Jackson, urangutanule!
- Jackson e din Gary? - Toți Jackson 5.
- O dădeai mai bine dacă ziceai de Tito. - Bun. Hopa, Koney King face pizza-fritta!
- Ce-i aia? - Koney King face pizza-fritta.
Parcă doar la Chicago se făcea.
Chiar nu te bucuri să călătorești mai mult?
- Să călătoresc? - Da.
Nu ți s-a acrit de rutină? Aia zic aici, Michael! Suntem în misiune!
Jimmy ne-a dat o răspundere mai mare și am pornit la drum deschis.
Ziua asta e motiv de bucurie.
Răspundere, zici?
- Da. - Te simți respectat?
- Da. - Serios?
O să-ți dai seama mai târziu că poate ziua asta a schimbat multe.
Pe bune, e o zi super. Mergem la Gary, o intrată și-o ieșită.
Țac-pac, ne-ntoarcem!
- Suntem acasă la 17:15 cel târziu. - De ce la 17:15?
- Are Tiff o superstiție. - Ce superstiție?
Maică-sa a intrat în travaliu la 17:15 și e convinsă că va păți și ea la fel.
- N-am auzit tâmpenie mai mare. - Nu pot…
Cum să pățească la fel? Câte minute-s într-o zi? Mii!
- Cum la aceeași oră? - N-am zis că-i logic.
Deci să ne-ntoarcem până la 17:15 fiindcă mă-sa a borât-o…
- Ce tâmpenie cât casa! - Nu-i problemă!
Ba e dacă trebuie să ne întoarcem până atunci!
- Așa o să facem! Ce căcaturi! - De-aia nu e problemă, zic.
Mai bine serveai sendvișuri azi?
Ce dracu'? Suntem la drum!
POD CU TAXĂ, SKYWAY, CHICAGO
Fii atent!
- Bun-venit în Indiana! - Na, c-ai văzut lumea, Rich.
- Bravo! - Marfă!
Te simți mai altfel?
- Orașul Vrăjit. - Orașul Secolului.
- S-o fi întâmplat peste noapte? - Da, au apăsat un buton.
- Și deodată… - Din buton.
Clar nu seamănă cu Chicago.
Ce?
E la 35 de minute de Chicago.
Nu știu ce să zic.
Se schimbă treaba repejor.
Îl sun pe Jimmy.
Păi…
- Bună, iubi! - Bună! Cum te simți?
Păi cred că bine.
- Cum adică? - Nu știu cum să-ți zic.
- Dar parcă… - Parcă ce?
Parcă mă trece o căcare nașpa, dar nu știu…
Nu știu dacă la asta mi-a zis doctorul să fiu atentă.
Contracții? Or fi de-alea false?
Da, s-ar putea, dar n-o să pățesc nimic. Mai e mult până la 17:15.
- Da? - Da, stai liniștit.
- Bine. - Ați dus chestia aia?
- Acuși. - Sunt mândră de tine.
Foarte mândră. Cum e la drum, vă distrați?
Da, de minune.
Mikey ce face? Cum e?
- E bine. - Super!
- Dar te rog să nu fumezi, da? Promite! - Bine.
- Te mai sun eu. În caz de ceva, sună-mă. - Te iubesc de nu mai pot!
- Cum e, ce-a zis? - Cică ne anunță în câteva ore.
Ne anunță el.
- Ce-nseamnă „câteva”? Trei, patru? - El a zis, nu eu, Richie.
Avem de omorât timpu' aici. Mai simți respectu' ăla?
Aia e, hai să… Hai să halim ceva.
Uite, acolo e casa lui Michael Jackson.
Da…
Koney King De trei generații… Din 1920
Încuie portiera.
Intru și eu acuși.
- Cine cântă, Teddy Pendergrass? - Da, el e.
- Nițel TP. - Îmi place…
- Îmi place TP. - Ce fast-food romantic ai!
Ascult muzică veche.
- Așa-s și eu. - Spune ceva.
- Da. - Și înțelegi versurile.
Bun-venit la Koney King!
- Mersi. - Mike, ea e Alicia.
- Ce faci, Alicia? Sunt Mike. - Îmi pare bine.
Eu vă voi servi. Să-mi spuneți ce doriți.
- Mulțam. - Ți-am luat limonadă.
Vrei și tu?
- Nu știi ce pierzi. - Serios?
- Da. - Mda… De când lucrezi aici?
- De cinci ani. - De cinci ani?
- Merge treaba? - Grozav!
- Îmi place la nebunie! - Serios? De ce?
- Fiindcă lucrez cu oamenii. - Așa, ăsta da răspuns!
- Michael urăște oamenii. - Aoleu!
- Să nu-l crezi! - Nu urăsc oamenii, doar gloatele.
- Gătești acasă? - Să ți-o zic pe aia dreaptă?
Numai pe aia dreaptă.
Nu. După ce plec de-aici, să nu mai văd ochi de aragaz!
- Ești sătulă. - Voi gătiți acasă?
Nițel. Mai zdrăngănesc oalele și tigăile, dar nu mă strofoc.
- La restaurant nu prea gătesc. - Ce fel de restaurant?
- Cam ca ăsta. - Așa.
- Tu gătești? - Din când în când.
Da.
- Și ce faci? - La restaurant?
- Chiar, ce faci acolo?
- Ce să zic, mai fac spectacol. - Așa, așa.
- Relații cu publicul, treburi de-astea. - Asta-i bine.
Ce zici de numele „Annie”?
Zi ce nume-ți plac.
Bagă!
Oi fi țicnit, dar îmi place „Althea”.
- Althea? - Da.
E nume de ciuca bătăilor.
- N-are cum. E nume puternic. - Althea.
- Nume de tocilară. - Ba nu! Althea?
Althea.
Țin banii la salthea.
Haleală althearată.
Încalthea s-ajung acasă…
de la școală.
Dau în althealea.
Althearu' mă-sii.
Am cunoscut o fată care mi-a fost tare dragă. Eva o chema.
Fii atent la mucoșii ăștia!
- Să vezi ce și-o iau pe coajă! - Bun!
Hai salut, fetele! Ce vă spargem… Imediat!
Acu-i acu, mucoșilor!
- Te bagi? - E sportul de pe locul doi pentru mine.
Noi jucăm apoi!
Cât e scorul la voi?
Jucați sau culegeți margarete?
Ne dați un om și jucăm trei la trei! Care să fie?
Hai, ghiocel, te bagi să câștigi sau nu?
Da? Ia fă-te-ncoa, țâcă! Eu sunt Mikey.
- Îmi pare bine. Jaden. - Salut!
Avem mingea? Vreți cinci la zero?
Salut, sunt Mikey. Bun, hai să băgăm! Nici nu mă-ncălzesc.
Rich, treci la aparat!
- Se lasă cu nasoale! - Îi facem pe băieți la glezne!
Muci vă facem.
- Să nu faci întindere. - Te-tind pe tine pe jos. Stați să vină!
Gata? Baftă, sugacilor!
Hai!
- Ia! - Pasă!
Pardon, unde erai? Hai, joac-o!
Țin eu malacii, du-te!
Stai în fața lui!
- Hopa! Te-a julit! - Draci!
Joci cu bărbați, altă treabă! Hai!
Tre' s-o bagi în inelul ăla portocaliu. Știi că-n inel tre' să bagi mingea?
Toți fug de contact! Du-te la coș!
N-ai să vezi!
- Fără frică! - Hai!
Coș cu fault!
- Bravos. - Mike, a fost la bulan.
Să te mai văd o dată! Apăr trei oameni, Rich!
Dă drumu' la minge!
Băga-mi-aș!
Te ia-nainte pe pătrundere tot timpul!
Nu-l lăsa să pătrundă! Să nu te depășească!
Morții mă-sii! Gata, hai cu mingea!
Bun așa! Un' te duci?
Da! Așa mai da!
- Aveți un coș! - Hai!
Hai! Aruncă, ghiocel!
Cu panou', țâcă! Așa!
- Băgăm până stă ceasu'! - Bun! Aruncarea contează, da?
Treci în apărare, jmechere!
Ia!
Hai!
- Te-am lovit? - Nu fi mârlan!
Ești bine?
Hai, dă drumu' la minge!
Ăla plânge. Cam mămăligi ăștia din Indiana, așa-i?
- Anii '80 s-au dus. - Zică că s-au dus?
- Mă enervezi! - Ți-ai schimbat scutecul?
Ai scutec de-ăla de bălăceală? Cu scutec de-ăla joci?
Care-nscrie acum câștigă!
- Nu! - Blocaj!
Da, așa!
- Bun! - Luați de-aici! Marfă!
- Ai văzut blocajul? - Da!
- Inimă de leu! Ce-mi place! Te iubesc! - O țin așa toată ziua!
Hai c-ați jucat bine, băieți! Bravo!
Ia fiți atenți la el!
Țâcă, joci binișor!
Cum ai ratat pătrunderea? Dacă-i vezi ceafa, te bagi!
- Și dă pasă, ce cara mea? - Aia zic!
- Sunteți varză! Indiana e la furat! - Hai ciocu' mic, băi muie.
Tu mă enervezi! Știi ceva? Stai să vezi…
Nu, lasă-l!
Lasă-i să joace! Hai că sunteți băieți valabili!
Nike ăia ai tăi parcă-s mocasini!
Mi-a plăcut, băieți! Gary, Indiana!
- Ai blonde-nalte, de 0,5 l? - Nu, doar normale. Ca voi, fetelor.
Haiosule!
- Ce-avem aici? - Ce cauți acolo?
Luăm niște OE!
- Aș băga niște Ides! - Ides!
„Bea-ți berea și pleacă!”
- Bine. - „Nu bea în magazin!”
- Aoleu! - „Mi-e milă de mă-ta!”
Vere, taci dracu' odată!
- „Ce-ai zis de mama?” - Taci dracu'…
Scuze pentru prieten.
- Două, te rog. - Două.
Dă-mi și-un loz.
„Semiluna” e defensivă. Îl dai laoparte.
- Ca să… - „Biciul” e pentru viteză.
- Nici nu-l vezi! - Dacă vrei să dai cu forță, din lateral!
Îi rupi genunchiul.
- Atât! - Am simțit-o! Ți-arăt cea mai tare fază?
„Nu mă bat cu tine. Mă duc acasă, gata.”
- Cu spatele! - Da!
- Da? - Cu spatele!
- Ajungeam și-acolo. - Și i-ai rupt filmul, nene!
Ai grijă, nu păta geaca aia nouă.
„Mă scuzi…”
Lovești ca un catâr! Gândește-te la ce mușchi are un catâr…
Generezi forță cu cei mai mari mușchi din corp.
Te-ai prins? Deja te duci încolo și-apoi te întorci încoace.
Se și vede câtă forță are lovitura.
- Da. - Da, vere.
De ce-ai oprit?
E Crăciunul, vere.
Bun, mulțam.
Da, dom'le!
- Ești belea, să mor eu! - Te-ai prins?
Avem puteri magice, nene!
Finuț!
Hai!
Băi…
Vezi semnul ăla?
- Vere, vezi semnul ăla de colo? - Da.
Io zic…
- L-ai văzut mai devreme? - Ce tot zici?
Io zic că n-are cum…
ca noi doi să stăm aici de mai bine de-o oră
și să nu fi ginit niciunu' semnul ăla de colo!
E un semn, ce mare căcat?
- Barul ăla a apărut din senin. - Hai sictir!
- Fără mișto, pe bune. - Hai las-o jos!
Io zic că barul ăla acu a apărut, Michael!
- Da, vezi să nu, Rich. - Nu-i țicneală?
E-un bar și-atât.
E un semn.
- E-un semn. - „Deschis”.
Semnul ăla e un semn.
Semnul ăla e un semn. Mergem.
Tu ești cretin? Stăm aici de-o oră. Acuși sună ăsta!
- Lasă-mă cu barul! - Ce mare chestie?
Tragem un shot de R&B, atât.
Nu mergem la niciun bar! Stai dracu' și fă-ți treaba!
- Ascult-aici! Semnul e un semn! - Da, e-un căcat de semn.
Unele-s mai presus de noi și de Jimmy!
- Mergem! - Nu mergem nicăieri!
- Stai dracu' aici! - Mor când faci de-astea!
- Mor! - Nu pocni… Ce faci?
- Ce dracu' faci? - Bine, ai dreptate.
- Dă-o dracu'! - Așa e.
- Nu putem intra. - Nu.
Ce faci? Richie, treci în cara mea-n mașină!
- Rich! - Domnule, vă rog să vă dați jos.
Nu repet. Vă rog să vă dați jos!
Permisul și talonul… Pân-aici!
Păsărica la vedere!
- Păsărica la vedere! - Termină, te aude lumea!
- Hai, vere! - Ce „hai”?
- Nu mergem! - Hai odată!
- Nu! - Un whisky și-o bere!
- Un shot de R&B și ne-ntoarcem! - Să n-aud!
Termină… Dai în mine?
Ai tras o liniuță și te dai zmeu?
- Hai! - Termină!
- E oribil! - Ce?
Mă trece inspirația și tu te caci în visurile mele.
E oribil. Sper că ești mulțumit de tine.
- De ce mă freci la cap? - Hai!
Bun, 'te-n mă-ta.
- Eu mă duc. - Du-te.
- Mă duc! - Du-te.
Băga-mi-aș…
Ia zi, arăt bine?
Ca un sălbatic. Parcă ești tata.
Gata, mă duc. Auzi?
Dacă-i cazu', dă claxon. Da!
Las' că vezi tu!
Vezi tu!
N-o să uiți tu ziua asta!
DESCHIS
E-un semn, în gâtu' mă-sii!
- Salut! - Salut!
Mike?
Da.
Așa e?
Ce?
Că ești portar la Blackhawks?
Da? Ești PR-ul?
Da.
Ce-i aia „PR”?
Portarul de rezervă.
N-apuc să intru pe teren, dar sunt în echipă.
Mișto.
Ne-a zis amicul tău de tine.
Sunt convins.
A mai zis și să nu mai fii muiere…
și să vii și tu la bar.
Da, e stilul lui.
- Aoleu… - Eu doar ți-am zis.
- Bine. - E mișto, să știi.
- O să-ți placă. - Bine, hai că vin.
Bun, gata!
După o noapte-n oraș, m-au dus cu mașina,
dar n-au nimerit adresa.
Mi-a fost prea rușine să le zic,
așa c-am bătut la ușă și i-am convins pe oamenii ăia
să mă lase să intru un pic în casă.
- Adevărat! - Așa e!
- E-adevărat! - Așa a fost!
- Gata, e rândul tău! - Bun!
Aveam nouă ani, eram în corul bisericii.
- Abureală! - Alo! Ce mă-sa…
- Nu cred! - Zero șanse!
Hai că sunteți tari!
- Bun, pot să mai încerc o dată? - Da.
Eram în clasa a XII-a.
Stăteam bine cu notele, dar să mă cac în ea de matematică!
- Mă dispera și… - Ia uitați cine-a venit!
- Salutare! Scuze că v-am întrerupt. - Vezi? E tare, ce mai!
Bunică-mea mi-a dat un ultimatum, cică să fac pregătire la mate.
Mi-a zis de o doamnă, Roxelana, care era în corul de la biserica ei.
Era profă de mate în comitatul Cooks.
I-am zis că n-am chef să fac pregătire cu una de 90 de ani.
Cu o babetă, știți cum zic?
A zis că ori mă duc la pregătire, ori mă car din casă.
Joi, la 19:30, eram acasă la ăsta. Mâncam lasagna făcută de maică-sa.
Atunci m-am trezit că tre' să fiu acasă la Roxelana,
profa aia, în vreo cinci minute.
Am dat pe gât sucu' de merișoare și-am tăiat-o.
Am bătut la ușă și-a deschis o femeie, să mor eu dacă vă mint,
parcă era fotomodel, nu alta!
Nu mai văzusem în viața mea femeie mai frumoasă!
Avea plete negre ca abanosul care mai că-i mângâiau fundul.
- Am intrat… Ce? - Îl mângâiau tandru!
Mă luați la bani mărunți sau vreți s-auziți povestea?
Da, vreți povestea!
Bun, am intrat în casă.
Vorbeam despre mate și din senin
am simțit că mi se fac mațele terci.
M-a trecut o căcare gravă.
Dar avea o chichineață de toaletă.
- Dacă mă duceam acolo, auzea tot. - Aoleu!
Pe dinafară, n-aveam nicio scamă.
Vorbeam despre mate, dar în sinea mea, îmi ziceam:
„Găoz, nu mă lăsa tocmai acu, nene!”
Cumva s-a-ndurat Domnu' și m-a trecut de ora aia de pregătire.
Nu e sănătos.
„Roxelana, mi-a făcut plăcere. Ne vedem joia viitoare.”
Am ieșit și-am zis că gata, scap!
Am luat-o repejor la pas, dar a dat pe dinafară.
- Gata. - Nu!
Și-am zis că n-am ce face, aia e.
Am început să-mi trag nădragii jos.
Parcă țâșnea țiței din pământ, așa era la curu' meu. Cu bulbuci.
Habar n-aveam ce mai iese. Era plin de mâl și rahat peste tot!
Simțeam o ușurare de nu-mi venea a crede.
Apoi am văzut că se-aprinde becul la veranda ei și timpul a încetinit.
- Am văzut cum apasă clanța și deschide. - Nu!
M-am uitat la ea, ea, la mine și-apoi s-a uitat în altă parte.
Și…
Am luat-o la goană prin gardurile vii. Galop, nu așa!
M-am dus ață acasă la Michael.
Eram plin de spini și boașele mi se bălăngăneau.
În urma mea era dâră!
Râdeam ca apucatul, cu lacrimi!
Eram pe bd. Milwaukee și știam c-ajung curând acasă la ăsta și-i povestesc
și-o să se hlizească la greu!
- Adevăr sau abureală? - Adevăr!
Așa a fost!
Din păcate, așa a fost! Gura mă-sii, așa a fost!
- Belea! - Te iubesc, frăție.
Fac eu cinste cu rându' ăsta! V-am chinuit cu povestea!
Stați așa, că vin imediat!
Da, dom'le!
- Știi că știu, nu? - Ce știi?
Că nu ești portar la Blackhawks.
Da, e vrăjeală.
Ce m-a dat de gol?
- Ceva din privirea ta. - Da, bine zis.
Cum preferi, „Mike”, „Mikey” sau „Michael”?
Asta tu alegi.
- N-ai preferințe? - Cum preferă clientul.
Pe tine cum te cheamă? Poți să-mi spui?
- Ghici. - Să ghicesc?
Aoleu… Daphne.
Bridget. Habar n-am, zi!
Hopa… Shonda? Draci…
- Nu știu! - Sherri.
Deci Sherri.
- Sherri din Gary. - Pe asta n-am mai auzit-o!
Nu joci?
Nu cred că-i de mine.
Dacă vrei să joci…
- Bine. - Da?
Da.
- Adevăr sau abureală, Michael. - Bun…
- Întreabă-mă ceva. - Ești de pe aici?
Nu sunt din Indiana.
Sunt din Portland.
- Statul Maine, nu Oregon. - Așa.
Ce faci aici?
Am simțit nevoia s-o iau de la capăt, departe de cineva, de ceva.
Am urcat în Honda mea Accord și-am pornit spre vest.
Mașina m-a lăsat baltă nu departe de aici.
Filmul preferat al mamei era Dragoste de după-amiază, cu Gary Cooper.
Zicea că mă boteza Gary dacă eram băiat. Am văzut semnul și-am zis: „Bine, mamă.”
Am stat o noapte și a fost liniște.
Îmi plac orașele-fantomă, știi?
Și așa am rămas.
Lucrez la Dirties, un local cu muzică jazz de pe Broadway.
- Dirties? - Da, la bar.
- Îți place? - E super.
De ce?
Cum să nu-ți placă o „bombă” cu jazz în Gary, Indiana?
Ia să mă gândesc… E adevărat.
- Abureală. - Serios?
- Da. - Gura mă-sii!
Faza cu Gary Cooper a fost dubioasă rău.
- Aia e pe bune. - E pe bune?
- Nu. - Căcat!
Nu te mai cred de-acum.
- Tiff, eu sunt, Richie! - Stai, că abia te-aud!
Tiff, sunt eu, Richard!
Bună! Unde ești?
- În Gary! - Ce larmă e acolo!
- Treaba merge strună! - Parcă ești într-un bar! Așa e?
- Suntem într-un bar. - Ce căutați acolo?
- Păi clienții… - Cu ce clienți vă vedeți acolo?
Clienții lui Jimmy! Tiff, merge strună, pe bune!
Mikey e așa de băiat acu, să mor eu!
- Nu prea te… - Mikey e băiat valabil acu!
- Bine! - Ne simțim bestial amândoi!
Bine! Tu mă auzi? Eu nu prea te-aud!
- Alo? - Cum te simți?
Încă o dată?
- Vrei? - Bine.
M-am născut și-am crescut aici, în Gary. Stau aici de-o viață.
Ador să călătoresc, am fost peste tot, dar stau aici de-o viață.
Îmi plac trenurile, dar nu calc pe vapoare.
Am două surori mai mari.
Au alt tată. L-am crezut Moș Crăciun până la 11 ani.
Asta chiar e pe bune.
Am avut cancer ovarian la 22 de ani.
Mama e bine, tata nu.
Avem un câine cu trei picioare, Lucky. E cel mai tare din oraș.
- E… - Am studiat să fiu arboricultor.
- Arboricultor? - Da.
- Îți plac copacii? - Da.
De ce-ți plac?
Sunt tăcuți, rezistenți și de nădejde. Te sprijină la greu.
Da.
Și sunt și frumoși.
Ăsta-i adevărul.
Poate.
Așa e.
Sau poate că nu. De ce zici că-i așa?
Fiindcă…
Nu știu, vorbești sincer.
Nu?
Ce cauți, Michael?
Orice.
Poftim, Sarah.
- Noroc! - Cred că mi-a zis „Sarah”.
Nu mă mir deloc.
Dac-ai auzi cum îmi zice mie…
Bun, e ora 15:17. Am timp s-ajung acasă până la 17:15, nu?
- Da. - Stau bine?
- Da. - Dacă nu merge trenul…
- Ce-i cu trenul? - O să întârzii.
- Așa… - Durează mult…
- Am înțeles, mersi! - Mai bine pleci din timp.
- Cam asta-i toată șusta. - Și lucrezi pentru el?
- Lucrez pentru mine. - Da, deci tu ești șeful.
Da, așa aș zice.
Mulți depind de tine.
Și eu depind de mulți.
Ești un lider bun, cred.
Lumea…
Lumea mă bârfește.
Și ce zice?
Că nu duc treaba până la capăt.
Adevăr sau abureală, Michael?
Pot să trag o linie?
Vreau să fii cum ești.
E… N-am auzit chestie mai mișto.
- Vrei să fii de față? - Da, mă întorc!
Avem o treabă scurtă aici, apoi mă întorc.
Îmi pun mănușa de baseball și trec la primire!
- Da! - Și numele?
- Nu pot să-ți zic. - Doar nu-i dorință!
Ți-aș zice, dar femeia e superstițioasă cu chestia asta. Nu vrea să zic nimănui.
Pot să zic că e fată! Da!
- Vrei? - Nu.
Nu?
Era…
Când eram mic, maică-mea avea un obicei.
După ce băga în ea alcool, pastile și toate alea, dar fix cât trebuia,
venea la mine noaptea și mă scărpina pe spate cu unghiile ei de-un cot.
Și-mi spunea…
Îmi spunea cum avea să fie a doua zi până în cele mai mici detalii.
Îmi descria absolut fiecare amănunt din ziua următoare.
Când ne trezeam, ce mâncam, cu ce mă îmbrăcam, ce era la radio…
Tot-tot, știi…
Și mă simțeam atât de liniștit!
- Ocrotit? - Da, exact.
Nu mai conta ce-avea să se întâmple a doua zi.
O lucrare de control, un bătăuș…
Știam că-mi planificase ea ziua.
Țin minte că i-am zis o dată:
„Auzi, mamă? Nu vii să-mi spui cum o să fie mâine?”
S-a enervat și s-a răstit la mine.
„Mikey, ce căcat contează? E o zi ca oricare alta!”
Pur și simplu n-am înțeles atunci cum…
cum putea fi una și aceeași persoană.
Îngrozitor…
Mai bine tăcea.
A făcut și ea ce-a putut.
- Mă primești să stau cu tine? - Chiar te rog.
- Hai, apa e numai bună. - Aoleu!
Primul lui impuls a fost filmul, înțelegeți ce zic aici?
Ăla fără narațiune!
- Bine. - Da?
- Îl sun pe unchi-miu. - Sună-l! Toată lumea să-și sune unchii!
Jimmy, sunt Rich. Pe unde dracu' umbli?
Bun, sună-mă tu.
E…
Toată viața am văzut lumea dintr-o perspectivă anume.
Sunt o groază de chestii care-i supără, îi rănesc sau îi enervează pe alții.
- Dar eu n-am pățit așa niciodată. - Nu contează.
- Nimic nu contează. - Exact, nimic!
Nimic nu contează, știu! Nimic n-are nicio noimă, deci de ce…
Și-atunci intram într-o stare de spirit
care mă ținea și cu săptămânile sau uneori cu lunile.
Mă simțeam ca în extaz.
Da, știu că acum bolborosesc
aici, în toaletă, ca un bebeluș,
dar pot fi și de gașcă, să știi.
Îi pot face și pe alții să se simtă bine,
dar apoi, din senin, aceleași gânduri, deșertăciunea aia…
- Mă întristează. - Da.
Când știi că nimic nu contează, ești liber, dar nu ești nicăieri.
- E totuna. - Ești nicăieri.
Sunt atât de deprimat, că parcă mă înec. Parcă am maxilarul de o tonă.
- Și nici nu vreau să… - Sună epuizant.
Probabil ești foarte obosit.
Așa, pe deasupra!
Dați la toată lumea!
- Mike, ești înăuntru? - Da, Rich, sunt bine. Vin acum.
Plecăm!
- Bine. - Scuze că vă întrerup. Vere, hai!
- Bine, mergem! - Hai, acu!
Termină! Am zis că vin!
- Pe bune! - Bine, mergem!
Vere, Jimmy zice că n-ai dat niciun semn toată ziua.
- Omul lui așteaptă. - Gata, am auzit!
- Vin, vere! - Bine.
- Să dea dracu'… - Te aștept afară.
O să mai vin.
Abureală…
Vere, gata! Ne cărăm!
- Parcă ești clovnu' de la McDonald's. - Nu…
Ai telefonul închis!
- Dă-o-ncolo! - De ce-l bușești? E păcat capital sau ce?
- Omul ne așteaptă în zece minute! - Unde arde?
- Mergem, stai calm. - Bine.
- Hai, roiu'! - Da.
Popor, ne-am cărat!
- Și eu nu joc Adevăr sau nu? - Mi-a părut bine!
- A fost o plăcere! - Stai așa! Suntem în America, nu?
Eu știam că Gary, Indiana, e în Statele Unite suverane.
Așa e sau nu, Vanessa? Fiecare are rândul lui!
- Fiecare! - Bine.
Sunteți cei mai tari! Și barul ăsta, la fel!
- Are suflet! - Asta-ți tot ziceam.
E magie curată aici!
Bun…
Suntem doi călători stresați și ne place aici la nebunie! Mulțumim!
Vă mulțumim, Gary, Indiana! Să mor de nu!
E magie!
- Mulțumim. - Profit de ocazia asta, fiindcă…
Văru' meu, cel mai bun prieten al meu, o să fie tată cât de curând.
- În plus… - Stați așa!
E fericit!
E fericit! Rich, ești fericit!
Să mor eu, în clipa asta ești cel mai…
ești cel mai zdravăn și mai împlinit.
Îmi place că ești împlinit!
E îndrăgostit!
Și abia așteaptă să fie tată!
Abia așteaptă, pe bune!
E mândru.
Radiezi, Rich.
Te iubesc. Cel mai bun tovarăș al meu.
Te iubesc din toată inima, să mor eu!
Uitați-vă la el, o să fie tată! Va fi tată!
Băiatu' ăsta o să fie tată!
Plodul ăla o să ajungă abandonat cum a fost și el.
Dar măcar ai avut intenții bune la-nceput, nu-i așa?
Stați calmi, că țin la el! Tocmai asta e!
Să vă zic care e faza cu Rich.
Singura garanție 100% pe care o ai cu el e că o s-o dea în bară.
Toată lumea știe c-o să dea rasol!
Nu zice nimeni nimic fiindcă toți sunt o șleahtă de lași și mincinoși!
Dar la fel o să facă și-acum! O s-o dea de gard!
Toată viața lui e un pat în care s-a căcat și-l mânjește tot. Asta-i frumusețea!
E o frumusețe de om, dar o s-o dea de gard și cu asta, nu?
Lasă, că știe toată lumea!
Nu zice nimeni, dar… Uitați!
Uitați-vă la ochișorii lui de șobolan! Știe și el, tocmai asta-i faza!
- Da, bine… - Știe!
- Ce „da, bine”? - Hai!
„Hai”? Unde „hai”?
- Unde mă-sa mergem? - Să ne vedem cu ăla.
Mai bine urcă-n mașină și valea!
- Bine… - Calc-o, Rich!
Vrei să-i faci un bine plodului ăluia? Cară-te și nu te mai întoarce-n veci!
- Vrei să-i faci un bine, nu? - Bun…
Nu-i nimic, oricum nu contează! Ăsta-i adevărul, nu?
Asta e! Ce, ai de gând să fii tată-model? Aia ai de gând să fii?
Ia zi, clovnule! O să fii tată-model? Nu contează!
Nu contează! Zi c-o s-o dai în bară!
- Hai, nu mi te supăra! N-ai de ce! - Nu mă su…
- Ce, te-ai supărat? - Termină.
Nu te-ai supărat! Hai, zi!
- Doamne! - Gata!
- Nu! - Termină!
În sfârșit, zice adevărul!
Spune adevărul! Ia mai zi o dată! Mă urăști, Rich? Hai, zi!
O s-o bulești, Rich. Zi și gata, mergem. Zi și mergem!
Gata, încetați…
- Termină! - Măcar nu mai minți.
- Ce-ai? - Te iubesc.
- Ce te-a apucat? - Te iubesc.
Ești un laș, Rich. Un laș de doi bani.
- Eu sunt laș? - Da.
Deci sunt laș…
Lașule…
- Eu sunt lașul. - Copilul ăla o să te urască, Rich.
O să te…
Asta e.
Nu, lasă.
Salut. Care-i Mikey?
Pentru Jimmy.
Ce e-n cutie?
Rotoare de plastic pentru pompă.
Și…
ce fac rotoarele alea de plastic pentru pompe?
Se rotesc.
Ne mai vedem.
Probabil că nu. Au ieșit curierii din grevă.
Muzică pentru Gary
Nu, nu…
Subtitrarea: Adrian Bădițoiu