Počnimo.
Zamisli da krećeš na putovanje u prostrana, čarobna mjesta,
kao što su Evanston i Pilsen i možda, jednoga dana,
ako budemo imali sreće, Schaumburg.
Franšizni paket širenja Originalnog Beefa iz Chicagolanda
omogućit će da se isti onaj predivni i veličanstveni sendvič iz Avenije Orleans
dostavlja po cijelom Illinoisu.
U svoje ime i u ime Chi-Chija Zucchera,
Chuckieja DeValentina, Alberta Schnera i Cheese,
obećavamo isporučivati istu sočnu Berzanno kvalitetu
iz dana u dan,
bez gnjavaže sa salom i posluživanjem.
Ne. Prestani govoriti, Carmene.
Plave me oči neće smesti.
Očekujem tvoj pristanak iz ovih stopa.
Prihvaćam.
-Dobro jutro, Natalia. -Dobro jutro. Hvala.
Živi smo?
Jedva.
Tina je na tržnici i budžet je tanak,
ali imat ćemo dovoljno za idućih par dana.
Dostavit će nam meso, ali u manjoj količini.
-Dobro. -I isplatit ćemo plaće.
Nevjerojatno.
-Da. -Što? Nije nevjerojatno?
Da nam svaka večer do kraja života bude kao sinoć,
onda da, bilo bi nevjerojatno.
Kolika je dobit?
Nema je.
Nema?
Kako je to moguće?
Moramo plaćati ljude i kupiti svašta.
Morali smo kupiti gomilu cijevi i popraviti zid.
Marže su nam grozne. Već smo na 190 po osobi.
A da to dignemo?
190 je posebna prigoda, 200 je van svake pameti.
Hej, sjećaš li se para koji se zaručio ovdje?
Da. Neil i ja smo ih vjenčali.
Rade za Pellegrino
i pozvali su te na međunarodni seminar o ugostiteljstvu.
Međunarodni?
Gdje?
U Japanu.
Da.
Mogu li potvrditi tvoj dolazak?
Da, moram provjeriti raspored.
Sweeps i ja…
dorađujemo dijagram Puta do uspjeha, a ima i hrpa drugih stvari koje…
Richarde…
Trebao bi ići.
Kad si zadnji put bio u zrakoplovu?
Razmislit ću.
Dobro, razmisli pa mi javi.
Koliko obrtaja imamo?
Nevjerojatno.
Trebalo bi biti dobro.
-Tako je. -Tako je.
-Rekao sam ti da to tako središ. -Idem…
-Provjeriti krov. -Dobro.
-Trebate pomoć? -Ne.
-Dobro. -Dobro.
Ne. Ja ću.
-Rekao sam ti. -I htio sam.
-Samo si trebao ključ… -Traka bi izdržala.
-Nema šanse. -Izdržala bi.
-Nemam taj alat. -Ne drži.
Što se točno dogodilo?
Teško je reći. Samo je propao.
Tko je propao?
Ted.
Što je radio na krovu?
Stvarno nemam pojma.
Jednostavno se odmetnuo.
Dobro, je li to sve?
Da, chefice.
Više nego jučer.
-To je cilj. -Svaki dan malo više?
Da, ali…
-Što? -Nema veze, glupo je. Ništa.
Dobro, ne, mislim… Što? Što je?
Sinoć smo imali manje namirnica.
-Da. -I samo su nestajale.
Ali nikad nije bilo bolje.
Želim to ponoviti.
-Jesam li čudna? -Ne, nipošto.
A poslije sam bila toliko uzbuđena da nisam mogla spavati.
-Ni ja. -Da.
A onda sam pomislila, da, radili smo u nemogućim uvjetima,
ništa nam nije išlo na ruke, a opet smo se snašli.
Zar ne? Stalno sam mislila, nije gotovo.
Još nas ne treba otpisati.
Znaš? Mi ćemo…
Izgurati ovo, svi zajedno.
Sviđa mi se to.
-I meni. -Da, znam.
Ja znam.
-Zato si glavna kuharica. -Da.
Da.
'Jutro.
Ma vidi ti to.
-Odakle ta klupa? -Iznijeli je vodoinstalateri iz podruma.
Smijem li sjesti?
Smiješ.
-Oprosti što ti nisam… -Što sam rekao da odjebeš.
Znaš…
Imam…
Jedna strana mozga,
ona poslovna, kojoj sad baš i ne cvjetaju ruže,
misli: „Moj mi je nećak skroz upropastio posao.”
I to me uzrujava.
-Znam. To je… -Čekaj.
Stvarno me pere bijes.
Onaj vreli, jebeni bijes od kojeg iskačeš iz kože, i ne mislim da pretjerujem.
Govorim to kao netko tko je uložio novac u tebe.
I najebao uzduž i poprijeko, je li tako?
Da se razumijemo, sam sam se upustio
u ovaj čudesni svijet jebene ugostiteljske muke.
Dakle, to je moja krivnja i moj problem.
A to je…
To nije dio mog mozga
koji ti je rekao da odjebeš.
Koji dio tvog mozga mi je rekao da odjebem?
Drugi dio.
Dio koji…
Koji te užasno voli.
Carme, ja ne…
ne želim da odustaneš.
Dobro?
Ne možeš prestati nešto raditi samo zato što je teško,
ili zato što se stric ljuti ili zato što si tužan.
U ovoj obitelji ljudi prelako odustaju.
Ne ova hipijevska restoranska obitelj.
-Već naša. -Slažem se.
Odustao sam od svega što sam ikad pokušao raditi, baš svega.
Ništa me ne zanima.
Ja samo idem za lovom, što je stvarno genijalna strategija.
A vidi me sad, jebeno sam švorc.
Opet, nije tvoja krivnja, nego moja.
Toliko sam jebeno švorc
da ovisim o dobroj volji
ugledne investicijske firme Računalo, Cheese
i Naguzić, kako bih mogao poslovati s Ebrom.
Dobro? Tako stvari stoje. Zato nema odustajanja.
Oprosti, što je s Ebrom?
Rekao je da će razgovarati s tobom.
Nije? Neka jebena ideja za franšizu.
Kako to misliš? Za The Bear?
Ne, The Beef.
Virtualne kuhinje u predgrađu, što god to jebeno značilo.
Jebem ti sve. To je…
To je jako pametno.
Stvarno?
Da.
Slušaj, striče J, sve to što si rekao…
Slažem se.
I zbog svega što si rekao…
moram otići.
Lee je imao pravo.
Prvi put otkad je svijeta da je netko to rekao.
Da.
U vezi s čim je taj mali guzoprišt imao pravo?
Obrasce prekidaš prekidanjem obrazaca.
Čovječe.
Pravi filozof.
-Znaš, restoran će preživjeti. -O, moj Bože, opet me plašiš.
Ona ima ono nešto.
Znam. Jebeni restorani nemaju.
Ovaj ima.
Kako znaš, mladiću?
Bio sam u nekoliko njih.
Može pitanje?
Ako želim biti s DD, trebam li tvoj blagoslov?
-Neću o tome. -Daj.
-Hoću ispasti korektan. -Neću.
Želim je izvesti.
Hvala što si mi se javio. Ja…
Da?
Znam da sam zvao i ostavio poruke,
ali našao sam posao sommeliera.
Znam. Ludo je, čovječe. U obiteljskom restoranu.
Postoji oduvijek. Danas počinjem pa…
Imam dobar osjećaj u vezi s ovim.
Dat ću im priliku, ali cijenim što si mislio na mene.
Žao mi je ako sam te iznevjerio, ali javit ću ti ako nađem nekog za tebe.
Hvala još jednom.
-Spreman si? -Da.
-Idemo. -Rasturit ću.
-Totalno. -Da.
Dobro, ovim si pokriven idućih pet dana,
a u ponedjeljak ujutro radiš po ovom planu.
Sekciju ćeš voditi sam.
Super.
Može više brioša?
-Da, molim te. -Da.
Ne treba nam Carmyjev šut za pobjedu.
Ne. To je bilo nadahnjujuće i neugodno.
I nije najluđe čemu sam svjedočio.
Ne želim ni znati.
Čovječe. Jebem ti sve.
Daj.
-'Ej, zatvori vrata. -Hej, što radiš?
Jebote. Mislim da imam napadaj panike.
Sranje…
-Želiš da odem? -Ne, samo šuti.
Dobro.
O čemu razmišljaš?
O svakakvim sranjima.
O smrti. Ne znam.
Dobro, ali…
Što ti je uzrokovalo osjećaj panike?
Mogu ići u Japan.
Richie, to je sjajno.
Nikad nisam letio.
Nikad nisi letio.
Ne.
To je…
-To je zastrašujuće. -Da.
Ima smisla. Zrakoplovi su užas.
Da, a ti jebeno užasno tješiš čovjeka.
Ne. Mislim…
Letio si posvuda. Reci mi nešto korisno.
-Zračne luke su koma. -Pošalji Tinu.
-Oprosti, čekaj. -Pošalji Tinu.
Gledaj, let nije problem. Zračne luke su koma, dobro?
Ondje vlada tjeskoba. Ondje su svi ljudi.
Zbog toga se osjećaš loše. Sam let je…
Da.
Da, to je istina.
Sam let je skroz okej.
Bude…
čak nekako spokojno.
-Znaš? U svom si svijetu. -Mogu to zamisliti.
Slušat ćeš glazbu.
Ja slušam samo audioknjige, ali…
-Možeš i to. -Publicistiku. To bih mogao.
Da, svakako.
Brine li te još nešto?
Ne znam.
Ne znam, ja…
Meni bi se tjeskoba ponekad javila
kad bih imao osjećaj da napuštam sigurni prostor
i ulazim u nešto što mi se činilo nesigurnim.
Da, možda je to.
Da.
Možeš na to gledati kao na vježbu.
Dobro.
-Sviđa mi se to. -Da.
Vježbu za što?
Ne znam, kao da se pripremaš postati međunarodni biznismen.
Jer na neki način to i jesi, zar ne?
Ti si međunarodni biznismen.
Ne razmišljam o sebi tako,
ali moglo bi me se svrstati u međunarodne biznismene…
načelno.
Da.
U redu.
-Dobro. -Kul.
-Možeš ići. Hvala. -Da, totalno.
-Hvala. -I drugi put.
Jebote.
-O, Bože. -Zaključano je.
-Mora da se šališ. -Zaključano je.
-Šalim se. Da. -'Ej.
-Ti jebeni… -Jebi se.
-Odjebi odavde. -Izlaziš?
-Daj mi… -Dajem ti sekundu.
Daj mi sekundu.
Pribrao sam se.
Danas ću razgovarati s Carmenom.
Pogledaj gada u oči i sve mu reci.
-Skroz se slažem. -Nema šanse da odbije.
-Nema šanse. -Činiš mu uslugu.
Može ti samo reći „hvala”.
Ako se to ne dogodi, pošalji ga u tri pičke materine.
-Ako odbije, odalami ga. -Odalami ga.
Odalamit ću ga i izbiti mu jebene zube.
-Izbost ću ga. -Neću više razgovarati s pizdunom.
Ako te odbije, mrtav je, jebote.
Ubadat ću ga u vrat bez prestanka.
Ozbiljan sam. Ubit ću ga.
-Ne želim ga ubiti, želim da pristane. -Ne moraš ga ti ubiti, ja ću.
Gospodo, sada ću vam izložiti svoj prijedlog.
-Kako se osjećaš? -Dobro. Ti?
Da, dobro.
Dobro.
Što ćeš učiniti?
Planirao sam početi sjeckati luk.
Ne, molim te, pusti luk.
Što?
Mislila sam,
što ćeš učiniti
u vezi s poslom ili slično?
Pa, ja…
Nisam to još rekao naglas, ali mislim da znam.
Da?
Da.
Želiš li to podijeliti sa mnom? Ili…
Kad bude gotovo, znaš?
Znam.
Imaš li neke vještine?
Oprosti. Izuzev ovih.
-Ne znam. -Dobro.
-Da. -Dobar ulazak na tržište rada.
Što ćeš sa životopisom?
Jesi li ga ikad morao napisati?
Ne, mogu napisati „stres”.
-Dobro, da. -To je dobro?
-I? -„Oprosti.”
„Oprosti.”
„Upomoć.”
Da, ne znam.
Pa, to ih mora oboriti s nogu,
mene bi sigurno.
Da to dobijem, rekla bih: „Da, trebamo deset ovakvih.”
Ako to ne upali, ovdje te uvijek čeka mjesto.
-Ovdje? -Da.
Hvala, chefice.
Nećeš raditi sa mnom.
-Već na Beefovom prozoru. -Naravno.
-Pod Ebrinim vodstvom. -Jasno. Da.
-S Ebrom. -Mentorom.
Da.
Da, znaš što? Odmah se vraćam. Dobro?
Dobro.
-Što mislite? -Nisam trepnuo.
Dugačko za popizdit.
-Podaci su izvrsni. Dug, ali dobar. -Naporno je, moraš ga skratiti.
Bi li isto rekao Ayn Rand?
Da je napisala pet stranica teksta na ubrusima? Da, bih.
Nisu to ubrusi. To su servijete.
Zbog tebe govorim beta, EBITA. Ne znam koji je to kurac.
Bez brige. Proći ćemo sve da budemo na istoj valnoj dužini.
-'Ej, što ima? -Što ima?
Carmene, molim te.
Počnimo.
-Zamisli da krećemo na putovanje… -Da. Želim da to učiniš.
-Što? -Otvori franšizu.
-Ne želiš čuti ostatak? -Ne moram.
Zbog vas je ovo mjesto takvo kakvo jest.
Samo naprijed.
Hvala.
Hvala, Carmene.
Jedini odgovor.
-I nitko se nije morao potući. -Ali bih.
-Krov je u redu. -Da.
Samo probajte sudoper.
-Dobro. -Sjajno.
Da.
Dat ću vam svoju vizitku.
U redu.
-Otišao je. -Ode on.
Sjajno. Želiš li probati sudoper?
Da, mislim da si bliže. Probaj ti.
Da, ali ja radim ovdje i imam hrpu posla, a ti si odjeven kao vodoinstalater.
-Da. Znam. -To je više tvoj đir.
-Ja kao chefica, ti kao vodoinstalater. -Znam. Da.
Odjeća odgovara poslu.
-Totalno. Znam to. -Kul.
-Hvala. Pičkice. -Da.
-Što si to rekla? -Hvala.
-Mislim da si rekla još nešto. -Da to učiniš?
-Nazvala si me pičkicom. Možda griješim. -Ne.
-Ne? -Ne? Dobro.
-Ne. -Da.
-Ne, ona je naša chefica. -Apsolutno. Da.
-Kučko. -Da.
Opet si to napravila.
-Rekla sam… Zaboga. -Nije.
-Što? -Žedna sam.
Ne znamo radi li sudoper, a ja trebam vode.
-Trebaš? -Da.
Sredit ću to.
-Kul. Što? -Da, mogu.
-Da se bacim na to? -Trebao bi.
Da, mogu.
Zapravo sam vam jako zahvalna i znam da ste ovdje zbog Berzattovih,
ali baš je super što ste nam ostali pomoći…
Dobro, hvala. Skroz.
Na čemu?
Na tom malom monologu.
-Bilo je lijepo. -Što?
-Ništa. -U redu.
-Dobro. Da. -Odmah se bacam na ovo.
-Dobro. -Hvala.
Puno ti hvala, kučko.
Chefice, što…
Što je to bilo?
'Ej.
-Znaš li nekoga po imenu Peter Clark? -Što?
Znaš li nekoga po imenu Peter Clark?
Ostavio mi je poruku i kaže da te pokušava dobiti zbog restorana.
-Što s restoranom? -Ne znam.
Kaže da te jučer zvao pet puta.
Nemam pojma tko je to.
U redu, naravno.
I Stevie mi je poslao onaj drugi broj za slučaj da si zaboravio.
Nisam zaboravio.
Nazvao si je?
Sutra.
Zbilja odlaziš?
Ne mogu ostati.
Nitko te to ne traži, dušo.
Zovem Alberta.
Marcuse.
Nisi ništa vidio.
Ti si taj prokletnik.
-Ja sam chef. -Zašto si mi to učinio?
Jednom mi je trebala žlica da nešto kušam.
Nisam imao žlicu pa sam se zakleo
da ću ih uvijek imati.
Sad drugima fale žlice.
Oni nisu naša briga.
Što ako ja zatrebam žlice?
Dogovorit ćemo se.
Zdravo, Ebra.
Što se događa?
Ebra?
Ti si lisac.
Tako je.
Srce mi je u komadićima po podu.
Oprosti, Luca, moram naći metlu za svoje srce.
Naravno.
Posvuda po podu!
Vidio je ladicu sa žlicama?
Da.
Mislim da je prozračnost zaista…
-To im je glavna prednost. -Da, propuštaju svjetlost.
Apsolutno. Ne želiš prenatrpan…
Ne želiš da išta odvlači pažnju od prekrasne hrane.
Ako se ne varam, sad je sezona krizantema, zar ne?
-Da. Kako znaš? -Da.
-Dobro sam rekao? -Krizantema?
Ili „lijepa kata”.
-Lijepa kata? -Mi iz struke kažemo lijepa kata.
-To bi bila maksimizacija prostora. -Bila bi.
Ni tulipani nisu loši, ali lijepe kate… I dobro se drže.
Možemo se ovome vratiti za minutu?
-Bit ću ovdje. -Hvala.
-Chefice. -Chefe, jesi li dobro?
Da, dobro sam.
Zapravo, jebeš to. Odlično sam.
-Ti? -Da, i ja.
Super.
-Da, nema zagrijavanja. -Dobro.
Dvije stalne mušterije, zaruke.
Vrijeme?
19.30. Prošnja nakon večere i zatražio je obilazak kuhinje.
U redu, Romeo.
VIP mušterije?
Da, tri. U 17.45, 18.30 i u osam.
Jebenica.
Neka svaki stol ima najviše 90 minuta.
-Da, sinoć je ispalo sjajno. -Hajmo to ponoviti.
-Dobro. -Chefice.
Chefe.
Još sam u formi.
Dobro.
-Vidiš? Ovo je savršeno. Da. -Da? Sviđa ti se?
-Hej. Kako stojimo? -Bok.
Skoro dobro.
-I to mi je dovoljno. -Da.
Zadržimo manje porcije, za svaki slučaj.
-Da, svakako. -Dobro.
-Super. -Treba ti pomoć?
-Ne. Ne treba. -Ne?
-Dobro. Hvala. -Hvala.
Hej, Syd.
Što je?
Bila si sjajna sinoć.
Mislim, svi smo bili.
-Tina i prokulice? Ludilo. -Znam. Da, naravno.
-Marcus je uprizorio Sjećanja na Titane. -Da, bili su super, ali ti si bila sjajna.
I sad sjedim i gledam ove brojke,
a ovo mi je inače najmučniji dio dana
jer je stresan, neugodan i ispunjava me strahom,
ali danas se ne brinem.
Jer imamo bar nekakvu sigurnosnu mrežu?
Jer imamo kapetanicu.
Sinoć je bilo prilično pakleno.
Da, bilo je.
Ali ne znam, znaš onaj osjećaj kad si jednostavno…
baš ondje gdje trebaš biti?
Da.
Znam.
Fakovi, okupite se.
-Chefe. -Chefe.
Skrivali ste se unutra?
-Ne, čekamo tvoj znak. -Čekamo znak.
-Večeras slavimo zaruke. -Dobro.
19.30, stol 20.
Želi je zaprositi nakon deserta. U redu?
-Zato idemo korak dalje, dečki. -U redu.
Vani ćemo postaviti barski stol, svjetla, ugođaj, cvijeće.
-Ona radi u utočištu za akvarijske ribe. -Baš lijepo.
-Stavit ćemo stolnjak s morskim motivima. -Može.
Pustimo ih da uživaju i potom ih spičimo na šampanjac u kuhinju.
-Da. -Dobro?
-Dobro. -Krenite.
-Chefe. -Chefe.
-Idem preuzeti dostavu. Odmah se vraćam. -Da, može.
Nepoznati pozivatelj
Halo?
Carmen Berzatto?
Da, pri telefonu.
Peter Clark.
Teško vas je dobiti.
Zvao sam vas sedam puta.
O čemu je riječ?
Gdje je jebena kutija za vjenčanja?
Je li netko premjestio kutiju za posebne događaje?
Da bar možeš vidjeti ovo mjesto.
Hej. Što je bilo?
-Sve je u redu. -Carmene.
To je bio Peter Clark.
Mišelinko.
Već? Od sinoć?
Nije bio ovdje sinoć.
Kad je bio ovdje?
Prije nekoliko mjeseci.
Sjećaš se fore sa snijegom?
Sranje, dobro. Čovječe.
Čekaj.
Tko je onda sinoć bio ovdje?
Gost.
Želim li znati?
Rekao je…
Rekao je mnogo toga.
Oprosti, on…
Rekao je da je hrana bila doista iznimna.
I kreativna.
Rekao je da je talent neosporan.
Ali?
Da mu naša jakobova kapica ne izlazi iz glave i da je usluga bila divna.
Rekao je da sala diše, bez prenemaganja i usiljenosti.
Imamo zvjezdicu?
Imaš dvije.
Mislio sam da bismo trebali…
-Pričekati da večer završi. -Da, to ima smisla.
Tako svi mogu obaviti što treba i ostati…
-Usredotočeni. -Da.
-Čestitam. -Hvala.
Da, i ja tebi.
Dobro.
Uspjela si.
Imaš sve?
Mislim da imam.
-Hvala na vožnji. -Naravno.
Imam veze u Kopenhagenu, ubacim te gdje hoćeš.
Hvala. Cijenim to.
Samo me nemoj osramotiti.
Carmy više nije u igri pa ga netko od nas mora zamijeniti.
Misliš, borba do smrti.
Da. Da, morala bi biti.
Bilo bi grozno, ali ubio bih te.
Ne.
Baš idem u restoran vježbati na slobodan dan.
To me ne čudi.
Nije ni blizu. Već si pobijedio.
Lud si. Idi se ukrcati na taj let.
Hoću.
Čovječe, moram ti reći.
Radio sam u najboljim restoranima, s najboljim chefovima i…
The Bear…
Sve ih nadmašuje.
Ima nešto što nijedno drugo mjesto nema.
Što?
Obitelj.
Idem.
-Volim te. -I ja tebe.
-Javi se koji put. -Dobro.
Ja sam velika curica.
Reci: „Idemo, Bearsi.”
Da, mama, sve je riješeno.
Idemo, Bearsi.
Da, pobrinuli smo se i za tortu i za balone.
Ne, ne moraš dodavati više glamura.
Imamo ga dovoljno, vjeruj mi.
Jedem li ti stopala?
Ne. Bez DJ-a, dobro? Ovo je jednostavno.
Nipošto. Baš si čudna.
U redu. I ja tebe volim.
Što imaš? Što to imaš?
Što je bilo?
Ništa.
Glavna kuharica je kul titula.
Službeno je.
Opaka si žena.
Rekla sam ti da jesam.
-Nisi lagala. -Ne, ne moram lagati.
Dakle, sad smiješ urlati na ljude i bacati stvari okolo?
O, da. Promijenila sam se. Sad sam psihopatkinja.
-Kvragu, to je tako kul. -Zar ne?
Da, kul.
I jako je korisno.
-Jer to sve izbacim iz sebe. -Tako je.
Da, onda se ne moram iskaljivati na tebi.
Vidiš? Novi je posao već pravi blagoslov.
Da, bogme jest.
Misliš li da ja to mogu?
Znam da možeš, dušo.
-Lažljiva kučko. -Nisam htio da planeš.
Ja sam glavna kuharica. Civilizirana sam.
Ja nikad ne planem.
Vidiš? Tko sad laže?
Hej.
Bit ćeš najbolja glavna kuharica.
Ne lažeš?
Nikad.
Pusa.
VIŠENAMJENSKI PROSTOR - ZOVITE TONYJA
To je to. Franšiza, dušo.
-Štednjaci idu onamo. -Super.
Rezač otraga.
Hladnjaci ovdje dolje.
Ovdje nema ničega!
Shvaćam. Virtualna kuhinja. Nevidljiva.
-Tu je, samo je ne vidiš. -Čemu negativnost?
Uvijek nešto sjebeš. Bit će sjajno.
Alberte, to je to.
Savršeno je.
Odmah ću ti…
poslati sve dokumente.
Trebaš još nešto?
Kako želiš.
Ne lažem. Koristio sam zaštitu.
-O, moj Bože. -Nisam joj rekao pravo ime.
-To je rođak Moody. -Rođak Moody.
Dobro, evo sljedeće.
Bila je ružna.
Toliko ružna da su joj u zoološkom vrtu dali jednu ulaznicu za ulazak…
-I jednu za izlazak. -Izlazak.
Da, to je ujak Red.
Ne, to je moj brat Zeke.
-Što? -To je Zeke.
Ne, to se ne računa. Blizanci su.
Dobro, posljednji.
Konja! Konja! Kraljevstvo za konja.
-To je očito sir Derek Jacoby. -Točno.
„Rim je rulja. On će im donijeti smrt, a oni će ga voljeti zbog toga.”
-Dobra si. -Mislim…
Što ćeš danas?
-Hvala. -Hvala.
Da vidimo. Prvi slobodan dan u sto godina.
Družiti se s tobom, najesti se ovoga do besvijesti
i izbjegavati razgovor s ljudima ostatak dana.
Zvuči savršeno.
Hvala. Slažem se.
I dao sam sve od sebe da ne spominjem ovo.
Zaboga, prestani.
Čemu takav osmijeh? Prestani.
Dobro, sklonit ću ih.
Ali jako sam ponosan
i ovo je stvarno genijalno.
I jako te volim.
I to je sve.
Sjajno, dobro.
-Završio si? -Jesam.
-Jesi? -Jesam.
-Sjajno. -Više to ne spominjem.
Nema se što spominjati.
-Nema. -Ne.
Genijalno je.
-O, moj Bože. -Samo jedem.
-Kao inače? -Da.
-Režem samo jednom rukom.
Dobro. Izgleda kao da se patiš.
…dvije zvjezdice
Sue poznajem više od deset godina.
-Zbilja je draga osoba. -Da.
Ionako bi prošlo super, ali ti ćeš to dodatno zakucati.
Sjajna je.
-Ne znam. -Što ne znaš?
Nikad to nisam radio.
Carmy, to će biti mačji kašalj.
Dobra si osoba, ali i čudna.
Imaš čudan posao s mnogo čudnih, odbojnih ljudi.
Imaš gomilu priča.
Kad sam upoznao Michelle, pred novim je ljudima skrivala obiteljsko ludilo,
ali ti to prigrli.
Imaš priče, traume, tamu i hranu.
-Da. -Uživat će.
To je suprotno od prodaje kuće.
Počni s opsjedanjem.
Iskreno, zavidim ti. Da bar ja imam takav materijal.
Imam običan posao.
Imam lijepu ženu. Roditelji su koliko-toliko prijatni.
Nemam ništa. Ti imaš pravo blago.
Bit će dobro.
Dobro, da, to pomaže. Hvala.
Smiješi se ili nemoj. Više nije važno.
-Dobro. -Stara škola.
U redu.
Pričekat ćeš?
-Ovdje? -Da.
Da.
U redu. Hvala.
-Sretno. Možeš ti to. -Dobro.
Zdravo.
Imam sastanak sa Sue.
Dobro, vaše ime?
Carmen Berzatto.
-Reći ću joj da ste ovdje. -U redu. Hvala.
-Carmen? -Zdravo. Da.
-Sue. -Zdravo, Sue.
-Drago mi je. -I meni.
-Sjedni. -Hvala.
Opusti se.
Dakle, znaš Stevena?
Da, Steven je moj rođak.
S mamine ili tatine strane?
-Imam veliku obitelj. -Da, ne, teško je objasniti.
Razumijem. I ja imam par takvih.
Rekao je da si chef.
Bio sam chef.
-Više nisam. Da. -Pročitala sam da si prilično dobar.
Nisam bio loš.
I kako je to?
Je li kao na televiziji, sva ta vika i gluposti?
-Zna biti. Da. -Da. Vjerujem.
Svaki put kad gledam emisiju o restoranima, vičem na TV.
Želim da svi začepe.
-I… -Da.
-Imate pravo. -Slušaju.
-Da, ima puno drame. -Da.
U redu. Dakle, Carmene… Mogu te zvati Carmen?
Svakako, ili Carmy.
Carmy.
Dakle, Carmy, što te dovodi ovamo?
Pa, ja…
Oduvijek me zanimao…
zanimao…
Oprostite, malo sam nervozan.
Nema razloga.
Dobro.
Oprostite, samo sam…
Uvijek sam tragao za načinom da ispoljim…
kreativnost.
Jako volim crtati.
Volim umjetnost.
Zato sam se i počeo baviti kuhanjem.
U profesionalnom smislu.
Govorim li gluposti? Oprostite.
Ne, reci što god želiš.
-Dobro, hvala. -Da, naravno.
-Moja je obitelj imala restoran i… -Divno.
I tako sam odrastajući,
ne znam, uživao…
u bojama namirnica.
Kako se mijenjaju dok pripremate jelo i…
Moj suprug i ja posjetili smo restoran Ever.
Znaš za njega?
Da, radio sam ondje.
Naravno da jesi.
Na stol je stiglo glavno jelo. Zapravo, prava prezentacija.
Naručili smo jelo od graška i mesa.
Zurili smo u njega i govorili jedno drugom
da nikad nismo vidjeli tu nijansu zelene.
Bila je…
Intenzivna.
Da, to je to.
Dakle, napuštaš kuhanje.
To je…
Sigurno velika promjena.
Znaš li što želiš postići ili istražiti?
Da.
Prije kojeg tjedna imali smo večer
u kojoj je sve pošlo po zlu.
Od samog početka, vrijeme i sve ostalo.
-Bilo je loše. Da. -Žao mi je.
Nije da to već nisam iskusio. U restoranima često sve pođe po zlu.
Znate, sami po sebi,
restorani su nekako potpuno neodrživi.
Opasno zanimanje.
Jede živce.
Jako je…
Jako je teško.
Da, ali prepreke, znate, ti izazovi,
to vas nekako…
-Motivira. -Da.
I imaš osjećaj da si zbilja nešto postigao,
ali to kratko traje, jer sutra moraš sve to ponoviti
s potpuno novim preprekama.
I mislim da sam dugo…
Oprostite, bolje rečeno, otkad radim ovaj posao…
mislim da sam samo…
htio dogurati do kraja dana.
Izdržati to sranje.
Htio sam…
preživjeti.
I…
Nisam htio poznavati kolege,
nije me bilo briga za njih.
Gledao sam ih…
kao sredstvo da preživim
u kuhinji.
A tog dana,
bila je to najgora večer mog života.
Totalni raspad sistema.
I nije osoblje bilo krivo,
nego okolnosti.
I…
znam da sam ja bio…
da sam bio glavni…
da sam bio šef kuhinje…
sve bih pogoršao.
Preživio bih, ali…
svima bih zagorčao život jer sam se zbog tog posla tako osjećao.
I sam sam se doveo do toga
jer bih često…
vodio unutarnje bitke
budući da mi u glavi vlada totalni kaos.
Ta večer…
Svima je bila važna.
I svi su se svojski trudili
i ispunili su prostor ljubavlju
pa mi se nije činilo…
da jedna osoba pokušava preživjeti.
Bila je to ekipa koja se međusobno podupirala
i hrabrila.
Znate, i…
koliko god je bilo ludo, a bilo je,
i iako je moglo izmaknuti kontroli…
nikad nije i…
I jednostavno…
Gledao sam kako svi rasturaju.
I to je bilo…
odlično.
Iako je bilo užasno,
nikad se nisam bolje zabavio.
Dobro.
Čovječe, to je…
Mene je zapravo zanimalo što želiš postići ili istražiti…
Oprostite.
…kao pripravnik u arhitektonskoj tvrtki.
Da, oprostite.
Jesi li dobro?
Da.
Jesam.
Nema granica
KOPENHAGEN
Znam da ti je rođendan.
Dobro jutro.
Želim ti nakratko pokazati svoj posao,
a onda ćemo raditi nešto zabavno?
-Može? -Da.
Dobro.
Ali da znaš, moj je restoran jako ozbiljno mjesto.
Jako je otmjen i profesionalan.
Dakle, bez smijeha.
-Kao ujko Carmy? -Nije zabavno. Što?
Ozbiljno kao ujko Carmy?
Baš kao ujko Carmy, da.
Dobro. Skreni desno.
Sad si u kuhinji.
Vidi ovo. Čekaj. Ovo ovdje.
Čekaj. Ovdje se prave svi deserti.
-Što kažeš na to? -Dobro.
Dušo, prekidač za svjetlo je s druge strane onog zida.
Možeš ga upaliti?
Hvala.
Sretan rođendan ti
Sretan rođendan, draga Eva
Tebi želimo svi
Puši!
Da!
Hej, djeco, hajde!
Izvoli.
Što je ovo?
Prva pomoć na putu.
Jednom sam letjela izvan zemlje i bilo mi je grozno.
Ovo je sve što mi je pomoglo ili bih voljela da sam imala.
Imaš Draminu za mučninu, paracetamol ako te boli glava,
tablete za žvakanje za žgaravicu i bolove u želucu i šumeće ako te ne boli,
ali se moraš podrignuti.
I pola Xanaxa. Iskreno, to je sve što trebaš.
Dobro.
Čepići za uši ako je pritisak prevelik pri uzlijetanju.
-Multivitamin? -Da.
Za let onamo i natrag.
-Hvala, chefice. -Da, naravno.
Nemaš pojma, jebote. Nemaš blagog pojma.
-Torta! -Hoćeš li narezati prvu krišku?
Hoćeš li?
U redu, bravo.
Odlično. Narezat ćemo ostatak.
-Samo reci i otkazujem put. -Što?
Konferencija traje četiri dana, a put u jednom smjeru više od jednog dana.
Računaj i vremensku razliku zbog koje gubim jedan dan.
A tu je i muzej nindži pokraj Tokija za koji sam htio odvojiti jedan dan.
-Ali osjećam se loše jer vas ostavljam. -Razumijem.
Ali mi to možemo,
i to zahvaljujući tebi.
Bit će super, stari. Zabavit ćeš se.
Mislim da hoću. Hvala ti.
Koliko veliku krišku želiš?
-Da ti donesem nešto? -Da.
Dobro.
-Naljepnice. -Naljepnice.
I slatkiše, bilo kakve neobičnog okusa.
-Čudne slatkiše. -Da.
-Ili ograničeno izdanje. -Ograničeno izdanje.
Da, i ako se slikaš u foto-kabini,
mogu li dobiti fotku na kojoj izgledaš…
-Da. -Super.
Dodat ću tome i samurajski mač. Hvala.
Mikey Imao si pravo za Claire Bear
Danas mislim na tebe Nije isporučeno
Sve je u redu. Nije isporučeno
PAČJI DEMI - IZDANAK GRAŠKA - WAGYU
UKISELJENI SENF
To je vanilija.
Tata mora skupiti svjećice.
Ne, ne!
Idemo brzo.
Čovječe.
O, moj Bože. Ja ću.
Nitko je nije dirao rukama?
-Da. -Kakva je?
-Ja ću rezati, ti stavljaj na tanjur. -Dobro.
-Možda mi ispadne… -Hajde.
-Izvoli. -U redu.
-Da. -Želim okrajak.
Da, ne. Okrajci su za djecu.
Sredina je za odrasle. To je pravilo.
To je najbolji dio.
Koliko veliku krišku želiš?
Jako veliku. Dogovoreno.
Želiš li ovaj okrajak ili…
Uzmite ga ili ću ja.
To je vanilija.
Koliko si napunila? Ima mnogo svjećica.
-Pedeset. -Pedeset! Čestitam!
U redu.
Emily, mama je zabranila šećer.
Žao mi je, ne mogu ništa.
-Syd. -O, čekaj, darovi.
Nitko mi ne pomaže.
-Sama režem. -Ja ću ti pomoći.
-Ne znam baš, nož je oštar. -Trebaš drugi?
Čekaj, ovo je tvoj posao.
-Hajde. -Možeš i ti.
-Bar pomozi sa serviranjem. -Zajedno ćemo.
To je to.
U redu, evo.
Sljedeća je tvoja.
Idem okolo.
Proći ću ovuda, može?
Prijevod titlova: Nina Kralj Jager