‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫זהו.‬
‫תודה רבה. חג שמח.‬
‫חג שמח.‬
‫כריסטינה.‬
‫לא ציפיתי לשיחה ממך הלילה.‬
‫הם יודעים מי אתה. באים לעצור אותך.‬
‫מתי?‬ ‫-עכשיו.‬
‫אבל יש לי תוכנית.‬
‫סימון?‬ ‫-אני מקשיב.‬
‫בסדר.‬
‫- מוחק קבצים… -‬
‫- מוחק קבצים… הקבצים נמחקו -‬
‫משטרה! ידיים למעלה!‬
‫על הקרקע!‬
‫היי, חבר.‬
‫חג שמח.‬ ‫-סימון נעצר.‬
‫צ'מה…‬
‫אמרת שזה לא יקרה.‬
‫אמרת שתטפל בזה,‬
‫שלא יעשו כלום בלי שתדע.‬ ‫-טעיתי.‬
‫טעית?‬
‫איפה אתה?‬
‫בדרך לבית של הבת שלי.‬
‫אל תעשה כלום עד שאתקשר אליך, בסדר?‬
‫שמעת אותי, צ'מה?‬
‫כן.‬
‫אני אעשה כמה שיחות.‬
‫תקשיב לי.‬
‫אנחנו נתקן את זה.‬
‫בסדר.‬
‫- משטרה -‬
‫מוקד ל-PN002.‬ ‫-שומע.‬
‫פקודות חדשות.‬ ‫תעבירו את העציר למתקן הכליאה ברוקה.‬
‫חזור שנית, מוקד.‬
‫קחו את האסיר למונטה ברוקה.‬
‫הכלא הזה עדיין פתוח?‬
‫לא סגרו אותו?‬ ‫-ובשעה הזאת?‬
‫מוקד, מוכנים לקבל את האסיר בברוקה?‬
‫מנהל הכלא עודכן.‬
‫יבוצע.‬
‫אתה בטוח?‬
‫חייבים לשמור על התינוק מכל משמר.‬
‫היי!‬ ‫-שלום.‬
‫חצי שעה בתור. למה תמיד שולחים אותי?‬
‫מספיק להתלונן.‬
‫אני צריך כלב.‬
‫זה מה שביקשתי?‬ ‫-כן.‬
‫את בטוחה?‬ ‫-אני בטוחה.‬
‫תחייכי קצת, אלי.‬
‫בבקשה.‬ ‫-כלב!‬
‫חורחה! מה קורה?‬
‫ראית חדשות?‬ ‫-לא, למה?‬
‫התנין נעצר. לוקחים אותו לברוקה.‬
‫מה?‬ ‫-תשגיח עליו הלילה, ובבוקר יעבירו אותו.‬
‫מי החליט על זה, חורחה?‬
‫אין לנו משאבים או כוח אדם.‬
‫מצפים לך בעוד שעה.‬
‫מצטער.‬
‫סיימתי. הכול מוכן.‬
‫מה?‬ ‫-מקרה חירום. צריכים אותי בעבודה.‬
‫וארוחת הערב?‬
‫טוב… שינוי בתוכניות.‬
‫אתם באים איתי.‬
‫אנחנו הולכים לאימא.‬ ‫-אל תתחילי.‬
‫גייה ואלי לא הולכים.‬
‫בסדר, אז שלושתנו נישאר כאן.‬
‫אני רוצה שנבלה את הערב יחד.‬
‫באמת, אבא? בבית משוגעים?‬
‫לאורה…‬
‫אני הולכת לאימא.‬ ‫-לאורה, בבקשה…‬
‫נתראה מחר, בסדר?‬
‫לאורה…‬
‫וכעת לסיפור המרכזי שלנו:‬ ‫זהותו של התנין נחשפה, והוא נעצר.‬
‫הסיפור המצמרר…‬
‫סליחה. תודה.‬
‫…החל לפני שלוש שנים, כאשר נמצאו תשע גופות…‬
‫היי.‬
‫…בשקיות אשפה…‬
‫היי, אלברטו. חג שמח.‬ ‫-חג שמח.‬
‫לא זה. מהבקבוק שם.‬
‫…לא נמצאו רמזים‬ ‫לזהותו של האחראי לפשעים הללו,‬
‫שזכה לכינוי "התנין" בשל האופי האכזרי…‬
‫לחיים.‬
‫…של הרציחות והשחתת הגופות.‬
‫כעבור שלושה חודשים‬ ‫נמצאו 11 גופות נוספות, גם הן בשקיות אשפה,‬
‫קבורות ליד אזור מגורים.‬
‫התגלית הזאת הפכה את התנין‬
‫לרוצח הסדרתי‬ ‫בעל מספר הקורבנות הגדול ביותר בימינו.‬
‫ללא שום טביעת אצבע או רמז,‬
‫מבצע החיפוש אחריו‬ ‫היה בעדיפות עליונה בשלוש השנים האחרונות.‬
‫לא!‬
‫בלי חיבוקים!‬
‫אני הולך הביתה, חבר.‬ ‫-אין מצב. עוד לא סיימת לשתות.‬
‫רואים שאין לך אישה וילדים בבית!‬
‫תיהנה, חבר. תיהנו. ביי.‬
‫נתראה. ביי.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫ערב טוב, רבותיי.‬
‫אני לא מאמין!‬ ‫-חג שמח.‬
‫חג שמח.‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫קנית את המתנות לבנות?‬ ‫-מה נראה לך?‬
‫יופי.‬ ‫-היי, שרה.‬
‫חג שמח. מה אתם עושים פה?‬
‫קרה משהו?‬
‫יש לנו ג'וב.‬
‫יופי. מתי?‬
‫עכשיו.‬
‫רגע. מה זאת אומרת, "עכשיו"?‬
‫צריך לאסוף את כולם. ג'וב זריז.‬
‫אנחנו נכנסים, מוציאים מישהו, ונעלמים.‬
‫מוציאים מישהו? מאיפה?‬
‫- מונטה ברוקה‬ ‫מתקן כליאה פסיכיאטרי -‬
‫- משטרה -‬
‫זה סימון לאגו.‬
‫כן, אנחנו יודעים.‬
‫אבל למה שלחו אותו לכאן?‬ ‫-לא יודע. הודיעו לנו רק לפני חצי שעה.‬
‫שנמלא את הטפסים?‬
‫כן, כמובן. קדימה.‬ ‫-תודה.‬
‫מה הבעיה? אתה ממהר לאנשהו?‬
‫לא.‬
‫הכול טוב.‬
‫ידיים על הדלפק.‬
‫היי.‬
‫היי. לא נעשה שיחת וידאו?‬
‫אנחנו לא בבית.‬ ‫אני בדרך לעבודה. מקרה חירום.‬
‫והילדים?‬
‫הם איתי. אנחנו באוטו.‬
‫אתה לוקח אותם…‬ ‫-כן, מרתה.‬
‫…לעבודה, בערב חג המולד.‬
‫השופט ימות על זה.‬ ‫-מרתה…‬
‫נראה אם הוא עדיין יחשוב‬ ‫שאתה "אב השנה" אחרי זה.‬
‫תקשיבי, אני לא רוצה לריב.‬ ‫לאורה לא רצתה לבוא איתנו. היא בדרך אלייך.‬
‫תגידי לה להתקשר אליי כשהיא…‬
‫סליחה, ילדים.‬
‫תתייק את המסמכים.‬ ‫-בסדר.‬
‫חג שמח.‬ ‫-חג שמח.‬
‫הינה. יופי.‬
‫תגידו שלום לרקל.‬
‫היי.‬
‫ואו, מלאך!‬
‫זו רק תחפושת.‬
‫אה, זו תחפושת.‬
‫אלה הילדים שלי, גייה ואליסיה.‬
‫חמודים.‬
‫איפה הוא?‬
‫בחדר המעצר.‬
‫אני אקח אותם למשרד שלי.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫למה יש פה רופאים?‬
‫הם פסיכיאטרים. זה כלא למשוגעים.‬
‫אליסיה…‬
‫אם היה בלגן כזה בחדר שלי, היית הורג אותי.‬
‫אחזור בעוד חצי שעה, ונאכל יחד ארוחת ערב.‬ ‫-בסדר.‬
‫אלי.‬
‫כן, תחזור ונאכל.‬
‫היי, אדווין. חג שמח.‬ ‫-חג שמח.‬
‫היי.‬
‫למה התנין פה?‬ ‫-פקודות של הרגע האחרון.‬
‫צריך לשלוח אותו לכלא שמור.‬
‫יעבירו אותו מחר בבוקר.‬
‫הוגו רוקה?‬ ‫-כן.‬
‫מקרנה מונטס.‬ ‫ביקשו ממני להצטרף כתגבורת הערב.‬
‫ד"ר אליסה מונטרו.‬ ‫-נעים מאוד. מה שלומך?‬
‫ברוכה הבאה.‬ ‫-תודה.‬
‫ד"ר אורטגה למרפאה, בבקשה.‬
‫ד"ר אורטגה.‬
‫ערב טוב.‬ ‫-ערב טוב.‬
‫מה נעשה איתו?‬ ‫-נשים אותו באגף הירוק עד שיבואו לקחת אותו.‬
‫בסדר.‬
‫שהאזיקים יישארו עליו כל הזמן.‬
‫כמובן. הכנו את תא 101.‬
‫בסדר. תעביר את האסירים מהתאים הסמוכים.‬
‫אני רוצה לבודד אותו.‬ ‫-כמובן.‬
‫- מונטה ברוקה‬ ‫מתקן כליאה פסיכיאטרי -‬
‫אני לא רוצה ששאר האסירים ידעו שהתנין פה.‬
‫תגיד לצוות לשמור על דיסקרטיות.‬ ‫-כבר אמרתי.‬
‫השופט יבוא ב-8:30 ויגבה ממך הצהרה,‬ ‫ואז יעבירו אותך.‬
‫ב-21:00 תקבל ארוחת ערב בתא שלך.‬
‫אם תרצה,‬ ‫נספק לך בגדים נקיים לשיחה עם השופט.‬
‫יש שאלות?‬
‫זה יהיה לילה ארוך מאוד, הוגו.‬
‫מי אמר לו איך קוראים לי?‬
‫מה?‬ ‫-למי?‬
‫לתנין. הוא קרא לי בשמי.‬ ‫-אחד הסוהרים כנראה דיבר עליך.‬
‫איזה סוהר?‬
‫אני לא יודע.‬
‫הוגו, הגיע מכתב למנואלה מונייז.‬
‫ניקח אותו אליה עכשיו.‬
‫מה הוא אמר?‬
‫שזה יהיה לילה ארוך מאוד.‬
‫- מונטה ברוקה‬ ‫מתקן כליאה פסיכיאטרי -‬
‫איפה מנואלה?‬ ‫-בקפטריה.‬
‫יש לו"ז נפרד לגברים ולנשים,‬ ‫אבל יש קצת פעילויות משותפות.‬
‫דברים טיפוליים. תפירה, קדרות, דברים כאלה.‬
‫אבל אם לא נזהרים, הם מנצלים את ההזדמנות‬ ‫כדי להתגנב לשירותים ולעשות כל מיני דברים.‬
‫"דברים טיפוליים", נכון?‬
‫ערב טוב.‬
‫חג שמח לכולם.‬ ‫-חג שמח.‬
‫מצטרפת אלינו היום עמיתה חדשה,‬ ‫מקרנה מונטס. תגידו שלום.‬
‫היי.‬ ‫-שלום, מקרנה.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-היי.‬
‫מנואלה.‬
‫אני מניח שעורך הדין שלך‬ ‫ייצור איתך קשר מחר.‬
‫זה רשמי. קיבלת אישור יציאה לעבודה.‬
‫תודה.‬
‫מזל טוב, מנואלה.‬
‫זה מגיע לך.‬
‫זו סיבה למסיבה, נכון?‬
‫כן.‬
‫מדהים.‬ ‫-אישור יציאה לעבודה!‬
‫נוריה.‬
‫הרעיון הוא שתעזרי,‬
‫כדי שתתחילי להכיר קצת את כולם.‬
‫אין תגובה, מה?‬
‫בסדר. נתראה אחרי החג, טוב?‬
‫בתיאבון. ביי.‬
‫בתיאבון, בוס.‬ ‫-ביי.‬
‫מה?‬
‫את יוצאת מפה.‬
‫לאן תלכי?‬
‫מה הבעיה שלך?‬ ‫את לא יכולה לשמוח בשמחתי כמו אדם נורמלי?‬
‫אני לא נורמלית. וגם את לא.‬
‫את מניאקית.‬
‫אף אחד לא דיבר איתך. כרגיל, דרך אגב.‬
‫חאבי, בלי לריב. בואו פשוט ניהנה, קדימה.‬
‫תמיד אותו דבר.‬
‫מישהו יכול להחליש את החרא הזה?‬
‫תתעלם ממנה. בוא נלך.‬
‫בוא, חאבי.‬
‫אנחנו חייבות לעשות את זה.‬ ‫צריך לעשות את זה לפני שתעזבי.‬
‫לא.‬
‫אני לא רוצה צרות. קיבלתי אישור עבודה.‬
‫לא אקלקל לעצמי.‬ ‫-הבטחת.‬
‫את לא יכולה להתחרט עכשיו.‬
‫זו ההצבה הראשונה שלך?‬
‫הייתי חודשיים באסבוצ'ה.‬
‫זה שונה. אנחנו חצי כלא, חצי בית חולים.‬
‫בסטוס.‬ ‫-כן, דייגו?‬
‫צ'רוקי והאחרים עדיין בחצר.‬
‫אני בדרך.‬
‫קיבלתי.‬
‫הוגו, אני הולך לאגף האדום.‬
‫קח אותם איתך.‬ ‫-בסדר. בואו.‬
‫מה מטריד אותך?‬
‫למה שאחד הסוהרים יגיד לו איך קוראים לי?‬
‫אתה יודע עליו משהו?‬
‫רק מה שכתבו בעיתונים.‬
‫הוא לא דומה לשאר האנשים פה.‬
‫הוא לא סתם רוצח. הוא אינטליגנטי מאוד.‬
‫הוא יודע לתמרן אנשים ולנצל אותם לצרכיו.‬
‫הוא הצליח לערער אותך במשפט אחד.‬
‫אל תדבר איתו או תתייחס אליו הערב.‬
‫לא אתה ולא אף אחד אחר.‬
‫מה עשית עם הילדים?‬
‫הבאתי איתי את גייה ואליסיה.‬
‫תני לי שנייה. לאורה הלכה לאימא שלה.‬
‫היי, הגעתם ללאורה.‬ ‫תשאירו הודעה אחרי הצפצוף.‬
‫לאורה, זה אבא.‬ ‫תתקשרי אליי כשתשמעי את זה, בבקשה.‬
‫אני אוהב אותך, ילדונת.‬
‫דייגו, אנחנו הולכים לאגף האדום‬ ‫דרך המעבר התת-קרקעי.‬
‫בסדר. נפתח את המעבר.‬
‫זהירות על הראש.‬
‫כמו שאת רואה, הכול ישן פה.‬
‫ברוקה על סף סגירה.‬
‫כמעט ולא נשארו מתקני כליאה פסיכיאטריים.‬
‫גם הוא ייסגר בקרוב.‬
‫זה מעבר תחזוקה.‬ ‫הוא מחבר בין האגפים השונים.‬
‫כניסה לסוהרים בלבד.‬
‫תשמרי על עירנות, בייחוד באגף האדום.‬
‫הם בדרך כלל מתנהגים יפה, אבל אי אפשר לדעת.‬
‫החצר של האגף האדום. המקום הכי מסוכן.‬ ‫-לא מערבבים פה אסירים מאגפים שונים.‬
‫חברים! הגיע הזמן.‬
‫להיכנס. קדימה.‬
‫קדימה, להיכנס.‬
‫קדימה.‬ ‫-בוס, תן לנו עוד קצת זמן.‬
‫מזרק, פנימה. אלה הכללים.‬ ‫-לעזאזל! תמיד אותו דבר.‬
‫היי, הציפורים!‬
‫קרמלו!‬
‫אני צריך עוד כמה דקות.‬ ‫-בסדר.‬
‫מרטין, מה קורה?‬
‫צ'רוקי. אמרתי לכם להיכנס לתאים עד 20:00.‬
‫בחייך, בוס. זה חג המולד.‬
‫מי זאת?‬
‫קוראים לה מונטס. היא חדשה.‬ ‫-היי, מונטס.‬
‫הם יאכלו אותך בלי מלח.‬
‫איפה קרמלו?‬
‫מחרבן.‬
‫קרמלו!‬
‫נודניק מעצבן.‬
‫מה אמרת?‬
‫שום דבר, בוס.‬
‫תן לי את הכדור ותיכנס.‬ ‫-בחייך, רק עוד אחד.‬
‫הכדור, צ'רוקי.‬ ‫-בחייך, זה חג המולד.‬
‫צ'רוקי, הכדור.‬ ‫-רק עוד אחד.‬
‫הכדור. עכשיו!‬ ‫-זה חג המולד…‬
‫אלוהים!‬ ‫-ואו!‬
‫זה חג המולד.‬
‫צ'רוקי.‬ ‫-קדימה, צ'רוקי.‬
‫יש לך ביצים, צ'רוקי.‬
‫כל הכבוד, צ'רוקי.‬
‫שניכם, תישארו פה.‬
‫בן זונה.‬ ‫-קדימה, צ'רוקי!‬
‫קדימה. כן.‬
‫איזה מלך.‬
‫לך לשם.‬ ‫-כל הכבוד, צ'רוקי.‬
‫לשם.‬
‫זה לא כלא, זה…‬ ‫-מה תעשה?‬
‫תענה לי!‬
‫פנימה.‬
‫תחזיק מעמד.‬
‫צ'רוקי התותח.‬
‫תירגע, בסטוס.‬
‫אנחנו חייבים לעשות משהו, גבר.‬
‫צ'רוקי!‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫בוס…‬ ‫-חזיר!‬
‫מה זה היה?‬
‫צ'רוקי, תחזיק מעמד!‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-אני אטפל בזה.‬
‫דוקטור.‬
‫שנייה. אני אחזור אליך.‬
‫צ'רוקי.‬
‫בסטוס!‬
‫קדימה, ניקח אותך למרפאה.‬ ‫-אני בסדר.‬
‫תירגע. אמרתי שאני בסדר.‬
‫הכול בסדר. נכון, בסטוס?‬
‫צ'רוקי, אני חייב לבדוק את החבלות האלה.‬
‫הכול בסדר, דוקטור.‬
‫רואה?‬
‫ד"ר אספדה, אני יכול להסביר…‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-ברור שלא. אני נראה לך בסדר?‬
‫איפה הוגו?‬
‫באגף הירוק עם ד"ר מונטרו.‬
‫למה נתת לו לעבור?‬ ‫-ניסיתי לעצור אותו.‬
‫קדימה.‬
‫תקשיבי, שמתי את המתנה של אריאדנה על הארון‬ ‫כדי שהיא לא תמצא אותה.‬
‫זו המתנה בעטיפה הצהובה, בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫טוב, ביי. נתראה, מותק. ביי.‬
‫רוסו.‬
‫אתה מוכן?‬ ‫-כן.‬
‫ריצ'י.‬
‫הכול מוכן.‬
‫שרה.‬
‫אנחנו בדרך.‬
‫משבשי התקשורת מוכנים.‬ ‫-בסדר.‬
‫היא לא תסלח לי על מה שקרה עם אימא שלה.‬ ‫-ניסית להסביר לה?‬
‫אין מה להסביר. היא יודעת.‬
‫אבל היא חושבת שזו אשמתי.‬
‫אליסה.‬
‫דוקטור.‬ ‫-בסטוס שוב הכה אסיר.‬
‫איזה אסיר?‬ ‫-צ'רוקי.‬
‫בסדר…‬ ‫-לא "בסדר".‬
‫אתה לא יכול להמשיך להעלים עין.‬ ‫הוא חיה רעה.‬
‫אני יודע, אבל…‬ ‫-אבל מה?‬
‫אני אטפל בזה.‬ ‫-אני מקווה מאוד.‬
‫כי אם אתה לא תעשה משהו, אני אעשה, אז…‬
‫זה תלוי בך.‬
‫נו, באמת…‬ ‫-לא, הוא צודק.‬
‫המטופלים מפחדים ממנו.‬ ‫-האסירים.‬
‫לא, המטופלים. הם כאן גם כדי לקבל טיפול.‬
‫לפעמים אתם שוכחים את זה.‬
‫סליחה, לאורה שלחה לי הודעה.‬
‫- הודעת וידאו חדשה -‬
‫אבא…‬
‫מה קרה?‬ ‫-אני מצטערת.‬
‫הם אמרו לי ש…‬
‫אם לא תציית להם, הם יהרגו אותי.‬
‫סליחה, אבא.‬
‫- אם תשחרר את סימון, אני אמות -‬
‫תפתחו את התא!‬
‫איפה הבת שלי?‬ ‫-אני מבין שקיבלת את ההודעה.‬
‫תגיד לי איפה הבת שלי!‬
‫תתרכז.‬
‫איפה היא?‬
‫הזמן אזל.‬
‫הם כאן.‬
‫האורות!‬
‫כיבו את האורות?‬
‫האורות המחורבנים!‬
‫לא רק כאן. כל האורות נכבו.‬
‫מה לעזאזל קורה?‬
‫הטלפונים מושבתים.‬
‫הם באים לקחת אותי.‬
‫תגיד לי איפה היא.‬
‫הוגו, אם תעזור לי,‬
‫תעזור לבת שלך.‬
‫אין צליל חיוג.‬
‫גם הטלפונים הסלולריים לא עובדים.‬
‫ביתן שמירה, כאן בסטוס. האם שומע?‬
‫על הברכיים!‬
‫על הברכיים, מניאק! ידיים על הראש!‬
‫- מונטה ברוקה‬ ‫מתקן כליאה פסיכיאטרי -‬
‫על הרצפה! לא לזוז!‬
‫זוזו, לעזאזל!‬
‫קדימה!‬
‫כלום.‬ ‫-תנסה את הקבלה.‬
‫לשם! ליד השולחן!‬
‫קדימה! זוזי!‬
‫תירגע.‬ ‫-לזוז, לעזאזל!‬
‫קבלה, כאן בסטוס. רקל, האם שומעת?‬
‫קדימה!‬
‫-תירגע.‬
‫מה קורה?‬
‫רקל.‬
‫כלום?‬
‫תגיד לי מה קורה.‬
‫הם תוקפים את הכלא.‬
‫הם נכנסים, הוגו.‬
‫הוגו!‬ ‫-בוא.‬
‫מה קורה?‬
‫מה הוא עושה כאן?‬
‫הם כאן בגללו.‬
‫מי?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫הם מקיפים את האגף.‬ ‫יש 15 או 20, אני לא בטוח.‬
‫אתה חושב שאתה יוצא מפה?‬
‫זה לא מבצע חילוץ.‬ ‫-אז מה זה?‬
‫אני רוצה לדבר עם הוגו רוקה.‬
‫הוגו, אתה שם?‬
‫אני כאן.‬
‫אנחנו צריכים לדבר.‬
‫דבר מהר. המשטרה בדרך.‬
‫לא, הוגו. אף אחד לא בדרך,‬ ‫כי הטלפונים מושבתים.‬
‫הטלפונים הקוויים והניידים.‬ ‫אז תקשיב טוב-טוב.‬
‫המצב הוא כזה:‬
‫אנחנו כאן כדי לקחת את סימון לאגו.‬
‫יש לך שתי אפשרויות.‬
‫אתה יכול למסור אותו, ואז נעזוב בשקט.‬
‫ואתה יכול לסרב.‬
‫ובמקרה הזה, ניכנס,‬
‫וניקח אותו בדרך הקשה.‬
‫ותאמין לי…‬
‫זה לא יהיה יפה.‬
‫יש לך דקה אחת.‬
‫שיט.‬
‫מה נעשה?‬
‫הדלת עדיין סגורה, הוגו.‬
‫באמת תסכן את חייך‬
‫ואת החיים של כל מי שנמצא בפנים‬ ‫למען הבנזונה הזה?‬
‫אתה יודע מי הוא? אתה יודע מה הוא עשה?‬
‫כן או לא?‬
‫לא.‬
‫כולם לקפטריה.‬
‫קדימה. שמעתם אותו, לזוז.‬
‫כולם למעלה. קדימה.‬
‫זוזו, מהר. קדימה, להזדרז.‬
‫תלבש את זה.‬
‫תוציא אותם משם.‬
‫ברגע שהם יצאו,‬ ‫ניקח את סימון לאגו ונעוף מפה.‬
‫תתכוננו.‬
‫איפה הבת שלי?‬
‫אצל כמה חברים.‬
‫אם תעשה כדברם, היא תהיה בסדר.‬ ‫-מתי הם ישחררו אותה?‬
‫בבוקר, ברגע שהשופט יגיע ואוכל לדבר איתו.‬
‫ואז כל הבעיות שלנו ייגמרו.‬
‫קדימה.‬
‫קדימה!‬ ‫-רוצו!‬
‫כולם להיצמד לקיר, בבקשה!‬
‫תתרחקו מהדלת.‬
‫שרפה!‬
‫יש שרפה?‬ ‫-שפיץ, תצטרף לאחרים.‬
‫שפיץ, תצטרף לאחרים! זו לא שרפה!‬
‫מה קורה?‬ ‫-תירגע, חאבי. הכול בסדר.‬
‫תתרחק מהדלת. הכול בסדר.‬ ‫תירגעו. תתרחקו מהדלת.‬
‫היי, נכנס עשן! תסגרי את הדלת!‬
‫עוד לא. נוריה, לעזאזל, תפסיקי!‬
‫בסדר!‬
‫תירגעו, בבקשה.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-וילי.‬
‫קבלה!‬
‫רקל!‬
‫מישהו יכול להסביר לנו מה קורה?‬
‫איפה הם?‬ ‫-במשרד שלי.‬
‫אתה רואה אותם?‬ ‫-לא.‬
‫לא.‬
‫יש אנשים בקבלה. שיט.‬
‫הוגו.‬
‫הוגו, בוא.‬
‫הם בסדר.‬
‫אני בטוחה שהם בסדר.‬
‫- אין קליטה‬ ‫רשת סלולרית לא זמינה -‬
‫תתקשרי לאבא, בבקשה.‬
‫אבא? סוף סוף!‬
‫אנחנו מחכים כבר חצי שעה.‬
‫בסדר, תרגיל.‬
‫הוא אומר שזה תרגיל ושנחכה לו כאן, בסדר?‬
‫תני לי לדבר איתו.‬
‫הוא ניתק.‬
‫הם לא יוצאים. מה נעשה?‬
‫תכף תראה.‬
‫לא, אנחנו לא עוזבים.‬
‫מי זה?‬
‫סימון, הבחור החדש.‬
‫חשבתי שהיא החדשה.‬
‫החדש השני.‬
‫מי אלה?‬
‫אנחנו לא יודעים.‬ ‫-למה הם תוקפים?‬
‫כדי להיכנס לכאן, מן הסתם.‬ ‫-למה?‬
‫מה נראה לך? כדי להוציא מישהו.‬
‫למה?‬ ‫-ברור, זה מבצע חילוץ.‬
‫אנחנו לא יודעים אם זה מבצע חילוץ.‬
‫בינתיים אנחנו לא יודעים כלום.‬
‫יבואו לעזור לנו בקרוב.‬
‫היי! מה לעזאזל קורה?‬
‫אמרת שניכנס, ניקח אותו ונצא.‬
‫היו סיבוכים, רוסו.‬
‫אז נעזוב.‬
‫אי אפשר לעזוב בלי סימון לאגו.‬ ‫-למה לא?‬
‫כי אי אפשר.‬
‫אני רוצה לדעת למה בדיוק אנחנו מסתכנים ככה.‬
‫מי הוא, לעזאזל?‬
‫תוציא את שלושת אלה.‬
‫הוגו.‬
‫כן.‬
‫תסתכל מהחלון.‬
‫אתה וכל שאר הסוהרים שמקשיבים.‬
‫וילי.‬
‫אף אחד לא עוזב.‬
‫תן לי את סימון לאגו.‬
‫הוגו.‬
‫אני לא יכול לתת לך את סימון לאגו.‬
‫בבקשה, אל תעשה את זה.‬
‫תן לי את סימון לאגו, הוגו.‬
‫הזדמנות אחרונה.‬
‫תתכוננו. אנחנו נכנסים.‬
‫אימא אוהבת אותך מאוד.‬
‫את יודעת את זה, נכון?‬
‫וגם אני.‬
‫אני מתגעגעת אליה.‬ ‫-אני יודע.‬
‫אני מכיר אותך, ילדונת.‬
‫לא, תפסיק.‬ ‫-פנימה!‬
‫סליחה…‬
‫גברת…‬
‫אל תזוזי.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תשתקי.‬
‫בבקשה, תשחררי אותי.‬
‫אל תזוזי. תשכבי!‬ ‫-לא עשיתי כלום. בבקשה…‬
‫לא עשיתי כלום, אני לא יודעת למה אני פה.‬ ‫-שקט!‬
‫תעצרי את האוטו.‬ ‫-תשתקי!‬
‫תעצרי, בבקשה!‬ ‫-אל תזוזי. תשכבי.‬
‫בבקשה, תעצרי! בבקשה!‬ ‫-תשכבי! תשתקי!‬
‫אמרתי לך לעצור את האוטו!‬ ‫-תפסיקי!‬
‫תעזבי אותי!‬
‫תפסיקי!‬
‫- לזכרו של פרנסיסקו פרננדס מונטרו -‬