Idi na godišnji, Džek. Napolje iz kancelarije!
Ovo je bilo na ogrlici.
Rendgen pokazuje da je progutala komad nakita.
"Matildi od Džimija"
Potražite klijenta Džejmsa... -Mi nemamo kompjutere.
U zatvoru je pogrešan ubica.
Ako su na slobodi, šta ako se nešto desi?
Našao si jelena kod ove kuće?
I pored njega kantu i creva?
Ovo nije sačma, nego zubne plombe. Creva su ljudska!
Šta ako se Minet Kejbl poigrava sa nama?
Još smrdi.
On je 1998. oteo mog brata.
U Long Lartinu su prebili Penderekija.
Nisam ga istukao ja, nego njegov cimer.
Saznaću šta zna. Niko ne treba da živi sa pitanjima.
Otišla sam do tebe po svoje stvari, ali nisam ušla,
jer su vrata bila otvorena.
Da. Da, znam.
Ne, nikada nije bilo problema, a danas ih nalazim svuda.
Ne znam, ali ne volim insekte.
Fuj! Ne smeta mi ni povraćka ni buđ, ali insekti...
Sad je ovde, hvala bogu.
I druge kuće imaju problema, pa je već bio u blizini.
Prskaju insekte, a ja moram da izađem na četiri sata. Ne znam šta da radim.
Da li je prerano za piće?
Nije to trebalo da kažeš.
Onda idem da čitam siročićima.
Ma, naravno da idem u pab. I ja tebe. Budi dobra!
Izvinite.
Dobra fora.
Odlično.
Ovo je predstava u paketu s uslugom?
Samo za mene?
Tako, dakle.
Genijalno!
Znate, baš Vam dobro ide.
Pardon, omeli ste me.
Gde ćemo sa tim?
Jao, baš slatko!
Ali tango ne dolazi u obzir.
Hvala najlepše što ste odmah došli.
Ne znam šta bih da sam morala da prenoćim pored tih bubetina.
Ali moram da izađem pre prskanja, a Vi ste blokirali oboja vrata.
Izvinite, ali nemam i treća vrata.
"U RALJAMA SMRTI"
VUK
Zove se "RoboMajor" Proizveden je 2004,
šest godina nakon nestanka mog brrata.
Nije Juanov. -Ostavio ti ga je?
Sve što je već ostavljao bilo je njegovo
ili bi to trebalo da pomislim.
Ovo nije.
On zna da ja znam da to nije njegovo.
Gde ga je ostavio? -U spavaćoj sobi.
Sinoć je bio u tvojoj kući? -Da.
Dok si ti bio kod kuće? -Nisam ga čuo. Spavao sam.
Uradio je još nešto? -Ne brini, neće mi ništa.
Ne brinem. -Baš ti hvala. -Ozbiljno!
Ne brinem. Sve to si izazvao sam, jer si čudak.
Sve to sa tvojim komšijom je, jebeno, čudno.
Ne radim to ja, nego on.
A vratio si se u London da može da radi i više.
Posle vaše zabave se pričalo o tvom komšiji.
Na ovome nećeš naći otiske, ali ipak proveri! Hvala.
Samo malo, samo malo!
Mislila sam da si pametan i da ćeš se držati podalje.
Žao mi je, šefice. Očigledno nisam tako bistar.
Znaš ono kad nekoga vidiš, pa shvatiš koliko ti je nedostajao?
Ništa od toga? -Ni približno.
Idem sad. -Sjajna ideja.
"Ubistvo"
Uzrok smrti je subduralni hematom. Našla ju je sestra.
Ležala je nekoliko dana.
Nismo našli oružje, ali ima prelom lobanje.
Verovatno ju je gurnuo, a ona je udarila... -U onaj stočić.
Ali je još bila pri svesti. Pokušala je da dopuzi do torbice.
Unutra je bio mobilni? -Da.
Muž ima alibi?
Poslovna večera, ali možemo to da istražimo.
Čas posla!
Odoh. Hvala Vam.
Mora da nam šef ovo radi. Sve vreme nas zavitlava.
Ali ne znam zašto.
Zašto nam to radi?
To je mnogo gnjavaže.
Da je šef ljut na nas, mogao je da nas ubije.
Ali nije.
Ubio je nekog drugog, izvadio mu creva i ostavio ih u kanti.
Tebi!
Hoću da kažem da je sve prilično komplikovano.
Možda nas testira.
Da vidi kakvi smo pod pritiskom, kako ćemo da se snađemo.
Pa, to je dobro. Treba samo da prođemo test.
Nije dobro, idiote trapavi!
Kakav bi to ludak morao da bude da nas ovako testira?
I šta ako ne prođemo test? Šta li će onda da uradi?
Jesi li...
Šta?
Jesi li nekad ubio nekoga?
Ja nisam i nekako sam se nadao da ti jesi.
Tako bi jedan od nas... -Moramo završiti posao.
Ali nemamo telefon. -Moraćemo da improvizujemo.
Jesi li spreman, naredniče Molina?
Jesam, inspektore Hani.
Ovuda.
Život pre interneta.
Mračna vremena.
Ovo su gravure za prstenje.
Nema više narudžbina za graviranje? -Ovo su sve. Zašto?
Nijedan ovaj Džejms nije oženjen Matildom i obrnuto.
Vaša kompanija... -Kompanija mog oca.
Komapanija Vašeg oca je napravila taj prsten,
ali nije ga naručio ni suprug, ni supruga.
Verovatno ga je naručio neko drugi.
Mogao bi da bude bilo ko od ovih ljudi.
Mogu li ovo da ponesem?
Olivere? Hej, Olivere!
Danas je taj dan.
Otvori kola! -Kuda idemo?
Neću da ostavim svoju porodicu.
Zar Vam još nije jasno da Vas niko ne pita? Pokret!
Lušija!
Mama, ne!
Čuće te!
Napolju su!
Sigurno?
Čula sam ih.
Odveli su tvog oca.
On će da nas izvuče!
Mama, ne može!
Pronaći će način, sigurna sam.
Danas ćemo im pobeći!
Ima li koga?
Ne bi smeo da budeš ovde.
Jesi li saznao nešto o mom bratu?
Jesam.
Reci mi šta znaš!
A pas? -Imam spisak imena, ali potrajaće.
Pozvaću ih, ali reci mi šta znaš o mom bratu! -Neću.
Rekao sam... -Tvoje obećanje mi ništa ne znači.
Ne lažem. -Dogovorili smo se!
Želim da se ovo završi. Ovo mora da se završi!
Vrati se, kad obaviš zadatak. A sad odlazi!
Stani!
Nastavi!
Ovde nećete uhvatiti signal. -Umukni!
Koga želiš da pozoveš? -Umukni!
Mislim da sam nešto udario. -Sigurno jesi.
Ne mogu da gledam i napred i pozadi!
Naišli ste na kamen. Videli biste ga da gledate u retrovizor.
Vidi ti to! Imam signal.
Niste baš uvek u pravu, znate?
Više ga nema.
Mama, imaš li belog veša za pranje? -Šta?
Punim mašinu. -Pereš veš? -Da. Sad? -Da.
Imaš li belog veša? -Pogledaću.
Zdravo.
Sa kim si bio na reci? -Šta?
Kad sam došao, bio si na obali. Šta si to radio?
Zovemo ih ljudi sa reke. To je kao neka komuna.
Imaju kamp na obali. Odvratan je.
A šta si istraživao? -Bilo je pritužbi na buku. -Evo ga veš!
Izvini, mislio sam da si na poslu. -Ma...
Nisi već uključio mašinu? -Ostavi tu! Uzeću ga.
Da te gnjavim na slobodnom danu...
Malo si nervozan!
Pozvaću te kasnije. -Ne, nema problema!
Tvoja devojka se ne bi složila. -Preboleće.
Kad su došli na reku? -Ne sećam se tačno.
Ali već dve godine se šire.
Zašto? -Bounsovi rejvovi su uvek bili na različitim lokacijama.
I jednog dana su prestali. To mi nije imalo smisla.
Ali, šta ako nisu prestali, nego se on ulogorio?
Evo ga, jedna crtica. Uspori!
Da, stani tu!
PRIVATAN PUT
Dobro, stani! Vreme je da pozoveš banku.
O tome se radi? O novcu? -Zovi, odmah!
Mama!
Ako možeš da pobegneš,
mene ostavi!
O čemu to pričaš, dušo?
Mislim, ako moraš da biraš između sebe i mene
ili mene i tate, ostavi me ovde!
Znam da nisam ono što želiš!
Nikad to nisam bila.
Ne, dušo!
Ne! Mi te volimo!
Ja sam propalitet!
Ni nalik Kirnanu!
Ne, dušo. Ti si naša ćerka! Mi te volimo!
Ja vas sramotim!
Sramotim te, mama. Vidim ti to na licu.
Rado ću Vam pomoći, g. Ankor-Ferers. -Hvala, Arture.
Ali budući da se radi o velikoj transakciji, a važna nam je bezbednost,
moram zvanično da utvrdim da ste to Vi, iako prepoznajem Vaš glas.
Razumem, Arture. Molim Vas, nastavite.
Ovo su Vaša bezbednosna pitanja. Kako se zvao Vaš ljubimac iz detinjstva?
Džuniper.
Hvala. Omiljeni roman?
"Ajvanho" ser Voltera Skota.
Sjajno. I, na kraju, omiljena kompozicija?
"Trois mouvements de Petruchka", Stravinski.
Hvala. -Sad ste potvrdili da sam onaj kako se predstavljam?
Tako je. Što se tiče transakcije... -Moju porodicu su oteli...
Idiote glupi!
Šta radiš ovde? -Nisi se javljala.
Zato što mi ne ćaskamo dvaput dnevno.
Ko je vas dvojicu idiota spojio? -Metjuz. -Logično.
Šifra proizvoda je 14141-30187-76769.
To nije upisano na početku razgovora, ako se pitate koliko traje.
Molim Vas, sačekajte! -Jedva čekam. Šta hoćeš?
Šta znaš o ljudima sa reke? Prodi kaže da ih nadzireš.
Zar se plaši to sam da me pita?
Neka žena je negde jednom spavala sa njim.
Šta misliš, šta ona sad govori?
Ljudi sa reke su povezani sa prodajom oružja u Kardifu.
Ali veze su slabe i radi se samo o pištoljima. Nije još vreme.
Ne misliš da tu ima još nečega? -Možda. Ne znamo.
Policija ima prioritete, znaš i sam.
Još nemamo dovoljno podataka za akciju.
Imaš li osumnjičenih? -"Gospođo, rardimo na tome." -Imam.
A ko je... -Kažete da radite na tome. Šta tačno mislite?
Znate li da su to veoma nejasni odgovori?
I da podižete ton na kraju rečenice?
Nego, da li trenutno rukom pokrivate usta? -"Da."
Znala sam. Zato što lažete.
Ja sam detektivka.
Sad Vi sačekajte.
Radi se o Magarećem lugu?
Jedno je pročitati stare slučajeve,
a drugo otvarati razna vrata
koja je policija okruga Njuport namerno ostavila zatvorena.
Ti nisi iz policije okruga Njuport.
Uostalom, Magareći lug i ljudi sa reke nisu povezani.
Onda me pošalji na besmisleni zadatak.
Osumnjičeni je Elis Henion. -Hvala! -Džek!
Ovo je moja kuća.
Vratili su se!
Doveli su tatu! -Lušija, ćuti!
Tata!
Vezan je.
Ako je onaj shvatio šta mu naš heroj govori, policija je već na putu.
Ako nije shvatio... -Onda smo mirni. -Nismo! Daleko od toga!
Poziv je svejedno propao i novac nije prebačen.
To je loše. -Veoma loše.
To nam je bio glavni zadatak. -I sad će naš ludi šef da nas ubije.
Znao je da bude malo čudan.
Moramo da idemo, odmah!
Ma, sad ću... -Ne!
Sranje!
Nema tu ničega, rekao sam Vam.
Ti ovo ne želiš da radiš.
Ti nisi znao.
Vidim to odmah.
Još uvek nije kasno da ovo prekinete.
Dođi, dođi...
Dođi ovamo!
Elis Henion je 25-godišnjak iz Kardifa
i, kako se čini, jedno malo govno.
Vožnja u pijanom stanju, tuče, zabrana prilaska.
"Osim za dostavna vozila"
I živi u tom kampu.
Ko je tražio zabranu prilaska?
Barbara Bel.
Gđo Bel, zašto su Vam ljudi sa reke poslali Elisa?
Želimo da nam se vrati kući.
Sa njima je.
Sa kim?
Sa Bounsom.
Možete li nešto da pogledate?
To je naša Džesika.
A ovaj u zaštitnom odelu, to je Bouns.
Znate li Bounsovo pravo ime? -Ne, nikad ga nismo upoznali.
Kako ga je Vaša ćerka upoznala?
Organizovao je rejv žurke.
Kad se upoznala sa njim, potpuno se promenila.
Ponašanje, oblačenje...
Znala je danima da ne dolazi kući.
Prijavili bismo nestanak, ali policija bi nam odgovorila
da nije nestala, nego je... -Odsutna.
Tako je.
To znači da nije sa vama, ali da, ipak, znate gde je.
Nije prioritet.
Žao mi je.
Onda je napunila 18 godina i mi više ništa nismo mogli.
Odrasla je osoba. Živi sa njim.
Ali sad su u onom groznom naselju pored Vaja.
Otišao sam tamo, pokušao da je dovedem kući.
Ali odbila je.
Angažovali smo članove porodice, psihologe, čak i pregovarača,
samo da bismo je nagovorili da se vrati kući.
Ali, čim bi se neko od njih pojavio na njihovoj teritoriji...
Oni bi se osvetili. -Poslali bi Elisa? -Da.
A šta on tačno radi?
Za početak vas prati.
Ali, verujte, postaje sve gore.
Oni vole da vas zastrašuju.
Šta još možete da mi kažete o ljudima sa reke?
Organizacija je stroža nego što možda mislite. -To je sekta.
Naša ćerka je u sekti. Nema smisla to kriti.
Svi ga obožavaju. I ona ga obožava.
Za njega bi uradila sve. Plašim se...
Plašim se da su nasilni.
Zajedno.
Šta radiš? Rekao sam ti da se pakuješ.
Razmišljam. -Zar moraš baš sad to da radiš?
A porodica? -Šta sa njima?
Ako banka ne pozove policiju,
a mi odemo i ostavimo ih vezane...
Biće dobro.
Umreće.
Znam da si neverovatno glup, ali sad ne smemo da zabrljamo.
Razumeš?
Idi gore i zaveži im usta,
a kad se vratiš, samo prati mene.
Sofi i Hugo su uzimali "Aderal"
na rejv žurkama sa horor tematikom. Lažna krv i te stvari.
Iza svega je bio izvesni Bouns.
Nisu ga spomenuli. -Da. Tinejdžeri su, a roditelji sede pored njih.
Nisu ga spomenuli ni roditelji.
Zašto ga kriju? -Ne kriju ga.
Samo nisu mislili da Bouns i rejvovi imaju veze s ubistvima.
Pa, dobro. Zašto bi taj Bouns trebalo da me zanima?
Zato što je pre ubistava maltretirao Sofi i Huga.
I to ne bezazleno. Ulazio im je u kuće. -Možeš li da dokažeš?
Pa...
Pobogu, Džek, to je teorija!
Saslušaj me! Bouns je izvođač. Njemu je sve pozorište, spektakl.
Baš kao i scena u Magarećem lugu. -Tanko ti je to.
I creva! Bouns živi u tom kampu na reci Vaj.
Želim da ga ispitam. -Nikako!
Tu su i njegovi sladbenici i devojka koja je možda drugi ubica.
Ili je to Kejbl koji je već u zatvoru, jer je priznao, a ti si prolupao!
Policijske odluke se donose uz procenu rizika.
Ti ljudi nisu nikakav rizik.
Ako im baneš u kamp, samo će da se razbeže po gradu,
a mi ćemo da nadrljamo! -Samo želim...
Tvoja istraga je već za disciplisku i potkopava poverenje u policiju!
Kao tvoj nadređeni, naređujem ti da odmah prekineš tu istragu!
Ulazi u kola i vrati se u London!
Mogao sam da idem s tobom. -Nema smisla da Metjuz pobesni na obojicu.
Kako on to ne vidi? Šta ima više smisla?
Minet Kejbl koji nema veze sa decom i nema dosije
ili Bouns koji ima veze sa Sofi i Hugom
i voli jezive stvari...
Slušaj, moram nešto da obavim. Odvešću te kući.
Ideš u kamp? -Ne idem. -Ideš i ja idem sa tobom!
Prodi, ti si dobar detektiv.
Ne mogu tako da rizikujem tvoju karijeru. Ne ideš.
To su opasni ljudi. -Odvešću te kući.
Kakav bih prijatelj bio da te pustim samog?
Neko to mora da pogleda. -Zašto baš ti? -Zašto ne, dođavola?
Odvešću te kući.
O, dobar dan. -Mi smo... -Dobar dan.
Mi smo... -Policija. -Policija okruga Njuport.
Izvinite na smetnji. -Ma, kakva smetnja! Uđite! Napolju je grozno.
Tu si!
Imamo društvo.
Kakvo lepo iznenađenje! Ovde se čovek oseća usamljeno.
Da se predstavimo. Ja sam Kirnan Ankor-Ferers.
Ovo je moj dečko. -Verenik. -Bardo.
Drago mi je. Ja sam... -Hoćete li da sednete? Piće?
Zapravo, ne piće. Vi radite. Ne bi bilo u redu. Čaj?
Bardo pravi čuda sa malo meda i kurkume.
Ne treba, hvala. -Samo želimo nešto da vas pitamo.
Žao mi je što otac nije ovde.
Nije kod kuće?
Ne.
Voli da luta.
Da luta? -Duge pruge.
Danima. -Danima? -Danima.
U početku je bilo simpatično, kao Forest Gamp,
a sad se plašimo da je ozbiljnije.
Uglavnom, ne znam gde je. Ali otišao je i poneo mobilni.
Voli iz šetnje da zove ljude,
pa im govori koješta.
Zanimljivo.
I istinito.
Došli smo zbog prilično osetljive stvari.
Koliko dobro poznajete meštanku, Beku Van der Bolt?
Nestala je.
Koliko znamo, ona je Vaša spremačica.
Tako je. Zato sam upravo šokiran.
Ona je naša spremačica.
Kad ste je poslednji put videli?
O, bože...
Davno. Pre nekoliko nedelja, možda. Nisam siguran.
Nije trebalo da dođe ovih dana?
Ne.
Član porodice je prijavio nestanak, a u njenoj kući ima znakova borbe.
Borbe?
Ne smemo u detalje. -Naravno! Opet sam prenaglio.
Ali idemo od vrata do vrata i pitamo da li je neko video nešto neobično.
Dakle, jeste li? -Ne, ne. -Pa...
Šta vi smatrate neobičnim?
Ništa nisi video, dragi. -Samo pitam. -Već bi mi rekao.
Da li Vam je bilo šta pobudilo sumnju?
A osećanja? Kad osećate sumnju?
Osećanje sumnje?
Tako je! -Šta Vam je izazvalo to osećanje?
Ne želim da kažem da sam vidovit. -Nemoj!
Ali imam jedan osećaj zbog kojeg osećam sumnju.
Imate li neki razlog za to?
Ne. Samo sam hteo da znate.
Ostavićemo vam vizitkarte, u slučaju da se još nečega setite.
Nismo vam se predstavili. Ja sam inspektor Hani.
Molim? -Ja sam Hani, a ovo je moj kolega, narednik Molina.
Eto!
Zdravo, Elise.
Ovako. Vrati se na reku i reci svojim prijateljima da si me oterao.
Reci da nema šanse da se vratim. -Ne želiš da se zameriš Bounsu.
Zapravo, to zaista želim.
Ko si ti? Šta to radiš?
Koga poznaješ? -Spusti to! Daj mi, jebeni, telefon!
Daj mi telefon!
Unutra ne možeš sa telefonom. -Ni ako nekoga ne poznaješ.
Dakle, koga poznaješ?
Mene!
Mene poznaje.
Dođi!
Samo te ne poznaju.
Pitaš se zašto sam te pustila unutra.
Elis mi je rekao ko si.
Sve ćeš da ispričaš mojim roditeljima? Kažeš im šta si video?
Želim da me gledaš večeras.
Želim da mojim roditeljima kažeš da sam srećna
i voljena.
Želim da me ostave na miru. Ako to ne uradiš,
neću biti zadovoljna.
A nikome ovde se nimalo ne sviđa
kad sam ja nezadovoljna.
Želiš da vidiš koliko me vole?
Ne, to me boli!
Prestani!
Pustite ga!
Dakle? Da li razumeš šta želim od tebe?
Moram da idem. Ne smem da zakasnim.
Na šta? -Na svoje venačnje.
Idemo!
Nahrani krokodila! Nahrani krokodila!
Nahrani krokodila!
Ne...
Nahrani krokodila! -Pašće! Pašće!
Jesi li dobro?
Želeo bi da sam dobro? -Ne naročito.
Nije pametno rvati se sa lažnim krokodilima.
Prodi je slomio članak.
Tih priča ću se još naslušati. Baš ti hvala.
Prodi je bio ovde?
On te je izvukao iz vode.
Bouns se zove Džejkob Adli.
Za vreme ubistava je bio u pritvoru u Bristolu.
Ma, ne...
Ne.
Da, Džek.
Postoji izveštaj, transkripti. Bio je i njegov advokat.
Bio je u Bristolu.
Džesika Bel je došla po njega.
Oni nisu ubice iz Magarećeg luga.
Gde da te odvezem?
Hej!
Sigurno ih više ne vidiš? -Kažem ti, nisu se vratili.
Mislim da to nisu bili pravi policajci. Njihova imena...
Mislim da ih je poslao šef. Pitam se kolike su razmere ovoga.
Koliko je ljudi...
Kad budemo dovoljno daleko, pozvaćemo pravu policiju.
Anonimno, da porodica ostane živa. Ali sad odlazimo!
Šta je?
Torba mi je dole. -Pa šta?
Sad se plašim da idem dole sam.
Gde si je ostavio? -U perionici.
Zašto? Ma, nema veze.
Pobogu!
Jesi li sad shvatio ko sam?
MEDIATRANSLATIONS