E timpul pentru un concediu, Jack. Ieşi din biroul meu.
Am găsit biletul în zgarda câinelui.
Am făcut o radiografie câinelui.
Se pare că a înghiţit bijuterii.
"Pentru Matilda, cu dragoste, Jimmy."
Dacă puteţi căuta gravările pe care le-aţi făcut
- pentru numele James... - Nu avem calculatoare.
Cred că avem ucigaşul greşit în închisoare.
Dacă cei adevăraţi sunt în libertate,
o să se întâmple ceva ?
Ai găsit cerbul ? Aici ?
Şi o găleată cu intestine în ea ?
Nu e un glonţ. E o plombă.
Sunt umane.
Dacă Minnet Kable îşi bate joc de noi ?
Încă miroase aici.
L-a răpit pe fratele meu în 1998.
În Long Lartin, Penderecki a fost bătut.
Nu eu l-am bătut pe Penderecki.
Ci colegul său de celulă.
O să aflu ce ştie.
Nimeni nu ar trebui să trăiască fără răspunsuri.
Am fost la tine acasă să-mi iau lucrurile,
dar nu am intrat, pentru că
uşa din faţă era deschisă.
Da.
Da, ştiu.
Nu. Nu am mai avut probleme.
M-am trezit de dimineaţă şi erau peste tot.
Nu ştiu.
Dar nu mă ocup de insecte.
Scârbos. Voma, mucegaiul sunt ok.
Dar nu şi insectele.
E aici din fericire.
Alte case au aceeaşi problemă,
aşa că era deja în zonă.
A spus că o să pulverizeze peste tot,
dar trebuie să plec pentru câteva ore.
Nu ştiu ce o să fac.
E prea devreme să beau ?
Nu asta trebuia să răspunzi.
Atunci mă duc să le citesc orfanilor.
Da, normal că mă duc la bar.
Da, în regulă, şi tu ai grijă.
Scuze.
Drăguţ.
Foarte bine.
Dansul face parte din serviciile tale regulate ?
Doar pentru mine ?
Înţeleg.
E atractiv ! Îmi place !
Ştii, chiar te pricepi.
Scuze. M-ai distras.
Bine, unde o punem ?
E drăguţ.
Dar tangoul iese din discuţie.
Mulţumesc că ai venit într-un timp aşa de scurt.
Nu ştiu ce aş face
dacă ar trebui să-mi petrec noaptea cu ele târându-se prin casă.
Trebuie să ies înainte să pulverizezi
şi ai blocat toate uşile.
Scuze. Dar nu mai e altă uşă.
''LISTA VICTIMELOR"
LUPUL
E numit "RoboMajor."
A fost făcut în 2004,
la şase ani după dispariţia fratelui meu.
Nu e al lui Ewan.
Şi l-a lăsat pentru tine ?
Da, dar tot ce a lăsat până acum a fost al lui Ewan
sau trebuia să mă ducă cu gândul la Ewan.
Nu şi asta.
Ştie că ştiu că nu e a fratelui meu.
Unde a lăsat-o ?
În dormitor.
A fost în casa ta aseară ?
Da.
Când erai acasă ?
Nu l-am auzit. Dormeam.
A făcut şi altceva ?
Nu te îngrijora. Nu mă va răni.
Nu sunt îngrijorată.
- Mersi. - Nu, vorbesc serios.
Eu nu.
Ţi-ai făcut-o cu mâna ta. Fiindcă eşti ciudat.
Toată povestea cu vecinul tău e ciudată.
Eu nu fac nimic. El face.
Te-ai mutat înapoi în Londra ca el să facă asta.
Oamenii au vorbit după petrecere.
Despre vecinul tău.
Nu o să găseşti nicio urmă,
dar verifică oricum, da ? Mersi.
Stai, stai.
Credeam că eşti destul de deştept încât să stai plecat mai mult timp.
Îmi pare rău, doamnă. Evident, nu sunt atât de strălucit.
Şi ştii atunci când vezi pe cineva
şi îţi dai seama cât ţi-au lipsit ?
Nu se întâmplă acum, nu ?
Nici măcar puţin.
Dacă plec acum, doamnă ?
E o idee bună.
OMUCIDERI
Cauza decesului a fost un hematom subdural.
Sora ei a găsit-o.
Era acolo de câteva zile...
Nu era nicio armă la locul faptei, dar fractura de craniu este acută.
Ne gândim că a împins-o, a căzut şi...
Masa de acolo. Da, doamnă.
Dar a mai fost conştientă.
Se vede că îşi căuta geanta.
I-aţi găsit telefonul acolo ?
Da.
Soţul are o scuză ?
Cină de afaceri, dar putem verifica.
E uşor atunci.
O să plec. Mulţumesc, doamnă.
Cred că şeful ne face asta.
Se joacă cu noi de la început.
Dar nu ştiu de ce.
De ce ne-ar face asta?
E mult deranj, dacă stai să te gândeşti.
Dacă şeful avea ceva cu noi,
ne-ar fi omorât.
Dar nu a făcut-o.
A omorât pe altcineva,
le-a scos intestinele
şi le-a lăsat într-o găleată, să le găsim.
Să le găseşti.
E vorba de ceva elaborat.
Poate e un test.
Să vadă cum rezistăm sub presiune.
Să vadă cum ne descurcăm.
E o veste bună, nu ?
Trebuie doar să trecem testul.
Nu, nu e o veste bună, idiot cretin.
Ai idee ce nebun ar trebui să fie
ca să ne testeze aşa ?
Dacă nu trecem testul ?
Ce crezi că ar face atunci ?
Ai...
Ce ?
Ai mai omorât pe cineva ?
Fiindcă eu nu
şi speram ca tu să fi făcut asta.
Ca unul din noi...
O să terminăm treaba azi.
Dar nu funcţionează linia telefonică.
Trebuie să improvizăm.
Eşti în stare de asta, detectiv Molina ?
Da, detectiv Honey.
Pe aici.
Viaţa înaintea internetului.
Erau vremuri negre.
Aici sunt toate gravările de inele.
Nu mai sunt alte comenzi de gravări, nu ?
Nu, acelea sunt toate. De ce ?
Niciun James de aici nu e căsătorit cu o Matilda.
Nicio femeie cu numele Matilda nu e căsătorită cu un James.
Deci compania ta...
A tatălui meu.
Compania tatălui tău a făcut inelele pentru acest cuplu,
dar nici soţul, nici soţia, nu au comandat de fapt.
Probabil altcineva a comandat pentru ei.
Ar putea fi oricare din aceste nume.
Te deranjează dacă le iau ?
Oliver ? Oliver ?
Astăzi este ziua.
Adu maşina.
Unde mergem ?
Nu. Nu-mi las familia în urmă.
Nu ai realizat că nu ai niciun cuvânt de spus ?
Mişcă.
Lucia !
Mamă ! Nu !
O să te audă !
Sunt afară !
Eşti sigură ?
I-am auzit plecând.
L-au luat pe tatăl tău.
Tatăl tău o să ne salveze.
Mamă, nu poate.
Va găsi o soluţie.
Ştiu !
Azi vom evada.
Alo ?
Nu ar trebui să fii aici.
Ai aflat ceva despre fratele meu ?
Da.
Spune-mi ce ştii.
Câinele ?
Am o listă, dar o să dureze săptămâni să îi suni pe toţi.
O să sun, dar trebuie să-mi spui ce ai aflat despre fratele meu.
Nu.
- Ţi-am spus că o să... - Promisiunea ta nu înseamnă nimic.
- Nu sunt un mincinos ! - Am avut o înţelegere !
Vreau să se termine.
Trebuie să se termine.
Vino înapoi când îţi termini treaba.
Acum pleacă.
Stai.
Haide.
Nu o să aveţi semnal nicăieri.
Taci.
Pe cine încerci să suni ?
- Spune-mi pe cine ? - Taci dracului.
Cred că am lovit ceva.
E clar că ai lovit ceva.
Nu ai ochi la spate !
Ai lovit o piatră. Înconjoară aleea.
Dacă foloseai oglinda, le vedea.
Uite ! Am semnal !
Nu ai dreptate mereu, ştii ?
A dispărut.
Mamă ? Ai haine albe de spălat ?
Ce ?
Pornesc maşina de spălat rufe !
- Speli haine ? - Da !
- Acum ? - Da.
- Ai haine albe ? - Lasă-mă să verific.
Bună, amice.
Cu cine te întâlneai lângă râu ?
Ce ?
Când am venit să vorbim, erai lângă râu
şi ai spus că verifici ceva. Ce era ?
Le spunem "Oamenii Râului".
Să spunem că e o comună.
Au o tabără lângă râu.
E dezgustător.
Şi ce investigai ?
Sunt multe plângeri de zgomot de acolo.
Mi-am găsit hainele albe !
Scuze. Credeam că eşti la muncă.
Nu, e în regulă...
Încă nu ai pornit maşina, nu ?
Pune-le acolo, le iau eu.
Nu voiam să te deranjez în ziua ta liberă.
Eşti puţin agitat.
Te pot suna înapoi.
Nu, nu e nicio problemă, amice. Nu mă deranjează.
Cred că prietena ta nu gândeşte la fel.
O să-i treacă.
Când s-au mutat prima dată lângă râu ?
Nu ştiu exact când.
Dar se extind de câţiva ani.
De ce ?
Petrecerile lui Oase erau mereu în locaţii diferite.
Într-o zi, pur şi simplu s-au oprit,
ceea ce nu are sens pentru mine.
Dacă nu s-au oprit ?
Dacă şi-a făcut o tabără ?
O liniuţă. Încetineşte.
Da, acolo. Opreşte.
DRUM PRIVAT
În regulă, bătrânule.
E timpul să suni la bancă.
Despre asta e vorba ? Bani ?
Sună. Acum !
Mamă !
Dacă ai şansa să scapi...
nu vreau să te întorci după mine.
Dragă, despre ce vorbeşti ?
Adică,
dacă va trebui să alegi între mine şi tine
sau între mine şi tata,
renunţă la mine.
Ştiu că nu sunt cum vrei.
Niciodată nu am fost.
Nu, dragă !
Nu ! Nu ! Te iubim !
Sunt o ratată !
Nu sunt ca Kiernan.
Dragă. Eşti fiica noastră !
Te iubim !
Vă fac de râs.
Te fac de râs, mamă. Văd pe faţa ta.
Aş vrea să vă ajut, dle Anchor-Ferrers.
Mersi, Arthur.
Dar pentru că e vorba despre o tranzacţie mare
şi fiindcă luăm securitatea în serios,
trebuie să verific că sunteţi chiar dvs.,
chiar dacă vă recunosc vocea,
- dle Anchor-Ferrers. - Înţeleg, Arthur.
Te rog, continuă.
Sunt întrebările de securitate pe care le-aţi ales.
Care este numele câinelui din copilărie ?
Juniper.
Mulţumesc.
Care este cartea dvs. preferată ?
Ivanhoe.
Sir Walter Scott.
Minunat. Şi în final, melodia preferată ?
Trois Mouvements De Petrouchka.
Stravinsky.
Mulţumesc.
Acum aţi verificat că sunt eu, nu ?
Da, domnule. Acum, în legătură cu tranzacţia...
Eu şi familia mea suntem ţinuţi...
Om prost !
DRUM PRIVAT
Apartamentul 1, apartamentul 2, apartamentul 3.
Ce faci aici ?
Nu răspundeai la telefon.
Fiindcă noi doi nu suntem atât de apropiaţi.
Cine v-a pus pe voi doi, idioţilor, împreună ?
Matthews.
Da, are sens.
Codul produsului este 14141-30187-76769.
Nu ştiam numărul când am sunat,
în caz că te întrebi cât durează.
- Puteţi aştepta ? - Da.
Abia aştept. Ce vrei ?
Ce ştii despre Oamenii Râului ?
Prody spune că îi ai în vizor.
Îi e teamă să întrebe singur ?
Undeva, cândva, o femeie a făcut sex cu el.
Ce crezi că îşi spune ?
Oamenii Râului au legătură cu vânzarea armelor din Cardiff.
Legăturile sunt puţine şi e vorba doar de pistoale.
Dar încă nu te poţi duce acolo.
Nu crezi că ar putea fi mai mult de atât ?
Se poate. Nu ştim.
Poliţia are priorităţi, Jack. Ştii cum funcţionează.
Încă nu avem destule dovezi să acţionăm.
Ai un suspect ?
Doamnă, rezolvăm problema.
Da.
Bine. Cum îl...?
Când spuneţi că "rezolvaţi problema",
ce faceţi mai exact ?
Auziţi ce răspunsuri vagi aveţi ?
Şi că tonul vocii vi se ridică ?
Întrebare rapidă, vă acoperiţi gura cu mâna acum ?
Da.
Da, mă gândeam. Pentru că minţiţi.
Sunt detectiv în poliţie.
Şi acum trebuie să aşteptaţi.
E vorba despre Terenul Măgarilor ?
E ceva să citeşti câteva cazuri vechi,
dar e cu totul altceva să deschizi uşi
pe care poliţia din Newport
a ales să le ţină închise.
Nu faci parte din poliţia din Newport.
În plus, nu e nicio legătură între Terenul Măgarilor
şi Oamenii Râului.
Atunci dă-mi ceva inutil de făcut.
Suspecta este Elis Hennion.
- Mulţumesc - Jack...
Asta e casa mea.
S-au întors !
- L-au adus înapoi pe tata ! - Lucia, fă linişte !
Tată ?
E legat.
Uite care e situaţia.
Dacă angajatul băncii a înţeles ce a spus bogătaşul,
poliţia e deja pe drum.
Dacă nu a înţeles...
- Atunci suntem bine ! - Departe de bine. Departe.
Fiindcă apelul la bancă a eşuat,
nu s-au transferat fondurile.
Asta e rău.
Foarte rău.
Acesta era principalul nostru scop.
Şi fiindcă am eşuat, sunt sigur că şeful,
care e un nebun, o să ne omoare.
A arătat că are o judecată puţin nebună.
Trebuie să plecăm.
Acum.
Jur...
Nu, nu, nu.
La naiba !
Nu e nimic acolo. Ţi-am spus.
Nu vrei să faci asta.
Nu eşti cel rău.
Pot să-mi dau seama.
Nu e prea târziu să opreşti asta.
Aici, aici...
Aici, vino aici !
Elis Hennion are 25 de ani şi este din Cardiff,
şi pare că e un nenorocit.
A băut şi a condus.
Scandaluri în bar,
Un ordin de restricţie.
CU EXCEPŢIA VEHICULELOR DE ACCES
Locuieşte în acea tabără, deci e o modalitate de acces.
Cine a scos ordinul de restricţie ?
Barbara Bell.
Doamnă Bell, de ce Oamenii Râului l-au trimis pe Elis la dvs?
Încercăm să o luăm înapoi pe fiica noastră.
E cu ei.
Cu cine ?
Cu Oase.
Pot să vă rog să vă uitaţi la ceva ?
Este Jessica noastră.
Iar omul în costum este Oase.
Îi cunoaşteţi numele real ?
Nu. Scuze. Nu l-am cunoscut niciodată.
Cum l-a cunoscut fiica dvs. pe Oase ?
Obişnuia să organizeze petreceri.
Când a intrat în viaţa ei,
s-a schimbat ceva.
Cum se comporta. Cum se îmbrăca.
Nu venea acasă, câteodată zile la rând.
Am dat-o dispărută, dar poliţia ne-a spus
că nu e chiar dispărută, ci...
Absentă.
Exact.
Nu e unde ar trebui să fie,
dar ştii unde e.
Are o prioritate scăzută.
Îmi pare rău.
Apoi a împlinit 18 ani şi nu am mai putut face nimic.
E adult. Trăieşte cu el.
Dar acum stau în tabăra aia scârboasă de lângă râul Wye.
Am fost chiar eu pe teritoriul lor.
Încercând să o iau înapoi.
Dar m-a refuzat.
Am convins membrii ai familiei, am angajat consilieri,
chiar şi un negociator, ca să o convingă să vină acasă.
Dar în momentul în care calcă
pe teritoriul acelor oameni...
Ei...
... ripostează.
Şi-l trimit pe Elis ?
Da.
Şi ce face mai exact Elis ?
Începe prin a te urmări.
Dar credeţi-mă, se intensifică.
Acestor oameni le place să te sperie.
Ce-mi mai puteţi spune despre Oamenii Râului ?
E o organizaţie mult mai formală decât ţi-ai putea imagina.
E o sectă.
Fiica noastră e într-o sectă. Nu are rost să nu o spunem.
Toţi îl venerază. Ea îl venerază.
Ar face orice pentru el. Eu...
Cred că au fost violenţi.
Împreună.
Ce faci ? Ţi-am spus să faci bagajele.
Mă gândeam.
Acum te gândeşti ?
Cum rămâne cu familia ?
Ce e cu ei ?
Dacă banca nu sună poliţia,
dar pleacă şi sunt încă legaţi...
O să fie bine.
O să...
O să moară.
Ştiu că eşti foarte tembel,
dar acum nu ne permitem să greşim.
Înţelegi ?
Du-te la etaj.
Leagă-i la gură.
Şi când te întorci, faci ce-ţi spun.
Sophie şi Hugo luau amfetamină.
O cumpărau de la petrecerile cu tematica filmelor de groază.
Sânge fals, lucruri de acest gen.
Iar omul din spate a fost numit Oase.
Copiii nu au menţionat pe nimeni cu acest nume.
Bineînţeles că nu. Erau adolescenţi,
iar părinţii stăteau lângă ei.
Nici părinţii nu au menţionat şi sigur cineva ştia.
- De ce să ţină secret ? - Nu era secret,
dar părinţii nu aveau motiv să creadă că Oase
avea legătură cu crimele. De ce să menţioneze ?
Da. În regulă.
De ce mi-ar păsa de acest tip, Oase ?
Pentru că îi hărţuia pe Sophie
şi Hugo în săptămânile dinaintea crimei.
And not just little stuff, he was in their homes.
Poţi să dovedeşti asta ?
Ei bine...
Dumnezeule, Jack, e doar o teorie ?
Ascultă-mă, bine ? Lui Oase îi place spectacolul.
E vorba doar despre teatru. Spectacol.
Ca şi locul faptei.
E puţin, omule.
Şi are ceva pentru intestine.
Oase locuieşte pe malul râului Wye, în acea tabără.
- Şi vreau să mă duc să-l interoghez. - Nu !
E un grup de oameni acolo. Adepţii săi.
Are o iubită care ar putea fi al doilea criminal.
Sau criminalul e Minnet Kable,
care e deja în închisoare, fiindcă a recunoscut
şi tu oficial ai luat-o razna.
Fiecare decizie operaţională a poliţiei
e bazată pe un risc, nu ?
Nu merită să ne asumăm riscul pentru Oamenii Râului.
Dacă mergem acolo şi le trântim uşile,
o să plece şi o să se împrăştie prin oraş
şi o să fie o durere de cap pentru noi toţi !
Tot ce vreau să fac e...
Investigaţia ta reprezintă o condamnare pentru conduită,
care subminează încrederea publicului pentru poliţie.
În calitate de ofiţer superior îţi ordon să opreşti imediat
investigaţia.
Intră în maşină, Jack. Du-te înapoi în Londra.
Puteam să vin cu tine.
Nu are rost ca Matthews să fie supărat pe amândoi.
Nu pot să cred că nu observa.
Ce are mai mult sens, Minnet Kable,
care nu are nicio legătură cu copii şi niciun antecedent violent
sau cineva ca Oase, care are o conexiune cu Sophie
şi Hugo şi are o afinitate pentru sânge...
Trebuie să mă duc să fac ceva.
Te duc acasă, da ?
Te duci la tabăra de lângă râu.
- Ba nu. - Ba da. Şi vin cu tine.
Prody, eşti un detectiv bun, amice.
Nu pot să-ţi risc cariera pentru asta.
Deci răspunsul e nu.
Acei oameni sunt periculoşi.
Te conduc acasă.
Ce prieten aş fi dacă te-aş lăsa singur ?
- Cineva trebuie să verifice. - De ce tu ?
De ce nu aş fi eu ?
Te conduc acasă.
Bună ziua.
- Bună ziua, suntem... - Bună ziua !
- Bună ziua, suntem... - Poliţia.
Poliţia din Newport, da.
- Ne pare rău să vă deranjăm. - Niciun deranj !
Intraţi. E urât afară.
Aici erai !
Avem musafiri.
Ce surpriză frumoasă.
Ne simţim singuri aici.
Acum e timpul să facem cunoştinţă.
Sunt Kiernan Anchor-Ferrers.
- El este iubitul meu... - Logodnic.
Bardo.
Ne bucurăm să vă cunoaştem. Eu sunt...
Aţi vrea să staţi jos ? Ceva de băut ?
Nu alcool. Lucraţi.
E inadecvat. Ceai ?
Daţi-i lui Bardo puţină miere şi nişte turmeric
şi nu o să credeţi ce poate face.
Suntem bine, mulţumim.
Am venit să vă punem câteva întrebări.
Oh.
Îmi pare rău că tatăl meu nu e acasă să vorbească cu voi.
Nu e acasă ?
Nu.
A plecat să hoinărească.
- Să hoinărească ? - Întinderi lungi.
Zile întregi.
Zile ?
Zile.
La început, avea un farmec. Îţi aducea aminte de Forest Gumpy.
Dar acum cred că e ceva serios.
Oricum, nu am idee unde e.
Dar sigur a plecat şi şi-a luat telefonul cu el.
Îi place să vorbească la telefon când se plimbă.
Spune tot felul de lucruri.
Interesant.
Şi adevărat.
Am venit să vorbim despre un subiect sensibil.
Cât de bine o cunoaşteţi pe localnica Beca Van Der Bolt ?
A dispărut.
Am înţeles că este menajerp aici.
Da, este.
De aceea sunt surprins acum.
Este menajera noastră.
Când aţi văzut-o ultima dată pe Beca?
Dumnezeule.
A trecut ceva.
Câteva săptâmâni ? Trebuie să verific.
Nu trebuia să vină aici în ultimele zile ?
Nu.
Un membru al familiei a dat-o dispărută
şi pare că a avut un conflict acasă la ea.
Când spuneţi "conflict"...
Nu avem voie să oferim detalii.
Bineînţeles că nu.
Inadecvat din nou !
Mergem din uşă în uşă,
întrebând oamenii dacă au văzut ceva ciudat.
Aţi văzut ?
- Nu. Nu. - Ei bine...
Ce e considerat ciudat ?
Nu ai văzut nimic, dragă.
- Doar întreb. - Mi-ai fi spus.
Orice vi s-ar fi părut suspicios.
Dar sentimente de suspiciune ?
Sentimentul de suspiciune ?
Asta e.
Ce v-a făcut să vă simţiţi suspicios ?
Nu vreau să folosesc cuvântul "clarvăzător"...
Nu.
Dar am avut un sentiment
care m-a făcut să simt ceva suspicios.
Vreun motiv anume ?
Nu.
M-am gândit doar că ar trebui să ştiţi.
Am vrea să ne lăsăm cărţile de vizită
în cazul în care vă gândiţi că ar mai trebui să ştim ceva.
Nu ne-am prezentat.
Eu sunt detectivul Honey.
Scuze ?
Eu sunt detectivul Honey, iar el e colegul meu, detectiv Molina.
În regulă.
Bună, Elis.
Ascultă, vreau să te întorci la râu
şi vreau să le spui prietenilor tăi că m-ai speriat.
Vreau să le spui că nu există nicio şansă să vin acolo.
- Bine ? - Nu vrei să ai de-a face cu Oase.
De fapt, chiar vreau,
Cine eşti ? Ce faci ?
Pe cine cunoşti ?
Pune-o jos.
Dă-mi telefonul !
Nimeni nu intră cu telefonul.
Şi nimeni nu intră fără să cunoască pe cineva.
Pe cine cunoşti ?
Pe mine.
Mă ştie pe mine.
Vino.
Nu te cunosc.
Te întrebi de ce te-am lăsat să intri ?
Elis mi-a spus cine eşti.
O să le raportezi înapoi părinţilor mei ?
Le spui ce ai văzut ?
Vreau să te uiţi la mine diseară.
Să le spui părinţilor mei că sunt fericită
şi iubită.
Fiindcă vreau să mă lase.
Dacă nu o faci...
O să fiu nefericită.
Şi toată lumea de aici urăşte
când sunt nefericită.
Vrei să vezi cât de mult mă iubesc ?
Nu, nu, mă răneşti !
Opreşte-te !
Dă-i drumul.
Deci...
înţelegi ce vreau să faci ?
Trebuie să plec.
Nu pot să întârzii.
La ce ?
La nunta mea.
Haide !
Hrăneşte crocodilul ! Hrăneşte crocodilul !
Hrăneşte crocodilul !
Nu...
Hrăneşte crocodilul !
O să cadă.
- Hrăneşte crocodilul ! - O să cadă !
Eşti bine ?
Vrei să fiu bine ?
Nu chiar.
Nu dă bine să te baţi cu crocodili falşi.
Prody şi-a luxat glezna.
O să tot aud poveştile astea, deci mersi.
Ce, Prody a fost aici ?
Te-a scos din apă.
Numele real al lui Oase este Jacob Adley.
Iar în weekendul crimelor era în custodia
poliţiei din Bristol.
Nu, el...
Nu.
Da, Jack.
Există rapoarte şi interviuri ale poliţiei.
Avocatul său era acolo.
Era în Bristol.
Iar Jessica Bell a fost cea care l-a ridicat.
Nu ei sunt ucigaşii.
Unde să te las ?
Hei.
Eşti sigur că nu îi vezi afară ?
Îţi spun, au plecat şi nu s-au întors.
Nu cred că erau poliţişti adevăraţi.
Numele lor... Ei...
Cred că şeful i-a trimis.
Cât de mare e treaba asta ?
Câţi oameni sunt...
Când suntem destul de departe, sunăm poliţia.
Poliţia reală.
Un pont anonim, ca familia să nu moară.
Dar plecăm acum.
Ce ?
Geanta mea e la parter.
Şi ?
Mi-e teamă să mă duc singur acolo.
Unde ai lăsat-o ?
În spălătorie.
Ce ? De ce ?
Nu mai contează.
Dumnezeule !
Ţi-ai dat seama cine sunt ?