Guillaume.
Du kommer sakta att återfå ditt medvetande...
och vakna upp ur det här tillståndet.
Jag kommer att räkna ner från tre till noll.
Tre. Du är med mig, här och nu.
Två. Följ ljudet av min röst.
Ett. Öppna ögonen.
Noll...
Är allt bra?
Bra jobbat, Louise. Det var alldeles perfekt.
Guillaume är en bra försökskanin.
Då så, ungdomar. Dags för avrapportering.
Snyggt jobbat.
Morgnarna är jobbigast.
När de vinklar upp persiennerna och jag ser alltihop framför mig.
Gångstigarna, berget...
Om natten, med dina jävla piller, glömmer jag alltihop.
Jag vaknar, tror att jag är normal, men så är jag sån här.
Jag vet att jag aldrig kan gå igen.
Fan...
Jag ville bli bergsguide eller nåt. Klättrare.
Skidinstruktör. Det är bra för att få brudar.
Vad gör jag för nytta nu? Allt jag älskade är dött.
Allt du älskade? Kanske. Men det finns saker kvar att älska.
Titta på dig själv, Elias. Du lever fortfarande.
Ja, underbart. Jag skiter i en påse på mig själv.
Det är en annan del av livet som du kommer att upptäcka på nytt.
Ett liv där jag aldrig får stånd igen?
Du bygger upp dig själv för varje dag.
Det är också en väg. En brant stigning.
-Tro mig... -Bla, bla, bla.
Då ska jag inte störa dig mer.
Vi ses nästa onsdag. Säg till om du vill ses innan dess.
Nej, det är lugnt. Onsdagar är barnens dag.
För alla livslånga oskulder.
Men kom igen...
Elias humör skiftar mellan ångest och lugn.
Som för oss alla, tror jag.
Minnena från traumat är inte längre reflexmässiga.
Sköterskorna observerar färre panikångest- anfall när han vaknar och lägger sig.
Men han är fortsatt reaktiv. Han står inte ut med vägbuller.
Han har behövt byta rum flera gånger.
Saker som tar honom tillbaka till olyckan, såsom ljud, lukter och bilder
utlöser omedelbart neurovegetativ hyperreaktivitet
och en djup känsla av maktlöshet, vilket gör honom hjälplös i timmar.
Vi gav oss själva en månad och processen har fått ha sin gång.
Hans hypervigilans och sömnproblem borde avta stegvis.
Om de inte gör det, då?
-Om det inte blir nån förbättring? -Det kommer det att bli.
Louise!
Jag ville... Vi ville säga...
Tack för att du har börjat hos oss. Ett nytt ansikte piggar upp.
Ett nytt arbetssätt.
Du har visst fått dr Loubières kontor.
Han gick i pension häromåret. Vi trodde aldrig att han skulle bli ersatt.
Hur går det med flytten?
-Det rullar på. -Ring om du vill.
Jag vet att den här trakten kan vara tuff, särskilt för en tjej i din ålder.
-Lugnt. Jag är inte här för att festa. -Visst.
Du, Laurence?
Tack, det var snällt.
Hej. Är du den nya psykologen?
Jag har ett problem.
Jag vill inte prata om det, men du får gärna undersöka mig.
Förstår du vad jag menar?
-Är det ditt privata nummer? -Nej.
Det går till en veterinär. Det passar dig bättre.
Kom igen, Francky, ser du inte att hon låtsas vara en annan?
Hej, du har två nya meddelanden.
Louise, det är De Maistre. Jag har drabbats av dubbel otur.
Sen du flyttade har jag mist både en fantastisk medhjälpare och en vän.
Ring när du har tid.
Hallå? Hallå, dr Wilmens?
Är det nån där?
Då... provar jag senare.
Jag heter Liblis. Jag vill träffa dig.
Hej, François, det är Louise.
Jaha, hur går det med flytten där uppe?
Det går väl an.
Jag behöver åtminstone inte stå ut med allt viskande bakom ryggen.
Jag kan fokusera på arbetet.
Det kunde du ha gjort här också. Du bryr dig för mycket om rykten.
Louise... Jag kommer att fortsätta säga det.
Du utförde hypnosen perfekt.
-Det som hände var... -Det var mitt ansvar.
François, du lovade ju att hälsa på. Orkar du köra i fyra timmar?
Tänk på mitt schema, Louise. Tror du verkligen att jag...
All vår personal är upptagen.
Lämna ett meddelande med din adress så ringer vi tillbaka.
Hallå, jag har ingen el. Kan ni komma förbi nu med en gång?
Louise Wilmens, jag bor i sista huset
på Place des Fête, invid fontänen. Tack.
-Hej. -Hej.
Förlåt, elen kom tillbaka under natten...
Jag är ingen elektriker. Jag pratade in ett meddelande till dig.
För ett rådgivande samtal.
Monsieur Liblis, va?
Tyvärr, jag tar endast emot bokade tider. Ring igen i eftermiddag.
Doktorn... Jag behöver det - nu.
Okej, men det här är ett undantagsfall.
-Ger du mig några minuter? -Inga problem.
Monsieur Liblis?
Det är inte torröta, så du kan vara lugn.
Det kan vara salpeter om det finns en läcka. Det kan vara det...
Monsieur Liblis, följ med mig.
Jag kommer uppifrån de höga bergen.
Pierres Plantées. Känner du till det?
Jag vet. Klart du inte gör.
Det är tufft där uppe.
Men för mig, jag...
-Det passade mig... -Vänta. En sak i taget, monsieur Liblis.
Varsågod.
Tack.
Som sagt, jag bor på Pierres Plantées, mina föräldrars gård.
De är döda. Bara jag är kvar där uppe.
Jag trivs ensam med djuren, men bland andra människor...
Folk stressar upp mig.
Jag har varit rädd ett tag nu. Jag har haft mardrömmar.
Tror jag. Det händer saker om natten. Det känns som om jag inte har sovit.
Jag har noll energi. Sen får jag bilder i huvudet.
Fruktansvärda bilder.
Jag har typ schizofreni. Det heter "hebe"...
-Hebefren? -Just det!
Har du träffat andra terapeuter före mig? Min föregångare dr Loubière, kanske?
Nej, en annan här i stan. Dr Graven hette hon.
-Men hon ville inte träffa mig mer. -Vad menar du?
Hon slutade höra av sig, som om hon inte ville se mig igen.
Jag skrämde henne efter en hypnos.
-En hypnossession? -Ja.
Vem skickade dig till mig?
Doktorn, jag vill ha behandlingen igen. Den lugnar mig.
Efter hypnosen kan jag sova om natten.
-Ledsen, men hypnos löser ingenting. -Inte det?
Det är ett verktyg. Inom psykiatrin är det kontroversiellt.
Man hittar alltid läkare
som använder hypnoanestesi före operation eller hypnotisk analgesi mot smärta...
Jag har smärta! Bara hypnos stoppar det. Om det fortsätter så här
kommer jag att ta livet av mig. Hypnos får bilderna att försvinna.
-Punkt. -Okej, vi tar det steg för steg.
Med ord. Jag är psykiatriker, inte magiker.
Jag föreslår att vi ses nästa vecka.
-Samma dag, samma tid? -Visst.
Okej?
Vi ska se vad vi kan göra...
åt bilderna.
Doktorn, vi ses på fredag.
Mamma förstår inte. Jag behöver tillbringa mer tid med min man.
Hon är en snäll kvinna, men...
Så hamnade vi i säng...
-Hon kan vara påträngande. -När det var dags att gå...
-Han vill inte ha mig. -Jag bara stod där.
-Det sa mamma. -Han kände inte igen mig...
-Jag klarar det inte... -"Hej, pappa, det är jag..."
Du anar inte hur tom jag känner mig. Hon lämnade ett stort hål i mitt liv.
Hon lämnade... tomhet...
Doktorn, förstår du dig på tomhet?
Hej, det här är dr Graven.
Lämna dina uppgifter så ringer jag tillbaka.
Dr Graven? Det här är Louise Wilmens.
Jag är ledsen att jag inte ringt tidigare.
Efter vår session var allt lite... förvirrat.
Nu ringer jag i egenskap av kollega och terapeut.
En av dina tidigare patienter kom till min mottagning.
Jag vill gärna prata om honom med dig.
Var snäll och ring tillbaka. Tack.
Hej, det är Louise Wilmens igen.
Jag lämnade ett meddelande angående ett strömavbrott.
Jag har inte hört från er.
Så ring gärna tillbaka, eller...
Fan... - Bara gör nåt!
-God kväll. -God kväll, doktorn.
Jag betalar i kassan.
Mår de bra? Galningarna?
-Ursäkta? -De där "typerna".
Knäppskallarna som går hos dig. Vi ser dem här.
Min man och jag undrade om de berättar allt för dig.
Det kan jag inte svara på. Du skulle bli förfärad.
Herrejävlar...
Vad gör du här, François? Jag trodde inte att du hann komma.
Det är skönt att se dig.
Säg mig, Louise, på tal om din nya patient...
Med tanke på hur få terapeuter här finns, förvånar det dig inte att Théo...
-Liblis. -...träffar samma psykolog som du?
Det är ett rent sammanträffande att ni pratar om Liblis fall.
Men det bekymrar mig att du inte längre träffar dr Graven.
Angående patienten som vill ha hypnos, vad har du för råd där?
Killen har borderline, får utbrott.
Kan du verkligen förutse följderna av hypnos och ångestdämpande
utan att ens ha inlett terapi? Var försiktig.
Guillaumes död fördunklar ditt omdöme.
Du är en begåvad terapeut, Louise. Tvivla aldrig på det.
Tack, professorn.
Vad tiden går. Jag blir sen till mötet med din chef.
Och du känner ju honom.
Att ta körkort i den här trakten innebär att man firar.
Vi gjorde det på nattklubben Apotheose.
Den ligger i dalen. Kompisgänget drog dit på helgerna.
Jag blev dragen. Jag menar... packad.
Vips så hade Clara slocknat.
Hon somnade på stolen.
Det blev stängningsdags och de ville kasta ut oss.
Jag satte henne i min bil. Och vet du vad?
Jag funderade rentav på att sätta på henne bälte.
Men...
så vaknade jag upp på sjukhuset.
Jag kände varken mina armar eller mina ben.
Jag kände ingenting, förutom huvudet.
När de berättade om Clara grät jag inte ens.
Inte ens det funkade.
Jag ville bara dö i stället för henne.
Men så blev det inte.
Clara är död, men du lever.
Frågan är bara vad du tänker göra av det.
Göra av vad? Ser du inte att jag är en jävla grönsak?
Prova att gå i mina skor en stund! Du får mig att skratta.
Om ett par månader kan du använda dina armar igen.
-Allt är möjligt. -Visst, dra åt helvete.
Gärna, men jag har inte numret dit.
Du kan väl få vilket nummer du vill.
Allvarligt, doktorn, om jag hade dött...
-Hade jag hamnat i himlen eller helvetet? -Jag vet inte.
Men du ställer den frågan, alltså är du vid liv.
Men oss emellan... Himlen låter väl tråkigt?
Tjejer som du hamnar inte där.
Okej, doktorn...
Vi ses nästa onsdag på min fikarast.
Den funkar!
Sliter du ut dina män lika fort som dina batterier?
Det är inte varje dag du ler.
-Jag måste verka väldigt ondsint. -Nej, inte ondsint.
Men inte långt ifrån.
Vill du komma på middag nån kväll? Det blir inte århundradets fest.
Min familj vill gärna träffa dig. Så får du tänka på annat en stund.
Ja, okej - på ett villkor.
Hitta en riktig vinhandlare. Jag pallar inte mer billigt skräp.
Jag kastrerar nästa person som bjuder mig på mer sånt.
Jag bor uppe i bergen. Känner du till Pierres Plantées?
Fortsätter det så här kommer jag att ta livet av mig.
Elfirman, god kväll.
Louise Wilmens här igen. Vet ni vad "akut" innebär?
Effektbrytaren.
Du måste slå på den.
Tror du att jag är så korkad? Det var det första jag kollade.
Här.
-Tack, mademoiselle Wilmens. -Varsågod, monsieur...?
Guillaume.
Bara Guillaume.
Jaha... Tack då, Guillaume.
Jag måste vara fördömd.
Säg mig, doktorn, varför spionerar du på mitt hus?
-Vad vill du? -Vem fan är du?!
Det är inte rätt fråga.
-Du borde fråga vem du själv är! -Släpp ut mig, psykopat!
-Ja? -Det är dr Wilmens.
-Doktorn? -Jag har fått några återbud.
Kan vi flytta fram vår tid?
-För min hypnos? -Du är ju besatt.
-Ja, jo... -Bra. Besattheter är mitt jobb.
-Vi pratar om saken i morgon. -Perfekt.
DR GRAVEN PSYKIATRIKER - TERAPEUT
François?
-Louise! Jag började bli orolig. -Kan jag ringa upp? Jag har en patient.
Det är säkert din hypnospatient.
-Har jag fel? -Jag måste lägga på.
Jag håller dig uppdaterad.
-Monsieur Liblis, du skrämde mig! -Hur så, doktorn?
Vi har ju bokat tid.
-Hur mår du i dag? -Sämre.
Det blir värre för varje natt. Mardrömmarna... Jag lever dem verkligen.
Jag plågas, verkligen.
Det finns alltså ingen gräns mellan mardrömmarna och verkligheten?
-Är smärtan permanent? -Jag vill ha min hypnossession!
-Jag är psykiatriker. Jag kan inte. -Men du vet väl vad smärta är?
Om du kunde slippa den för en kort stund skulle du göra vad som helst.
Monsieur Liblis, varför kom du egentligen till mig?
Är du rädd?
Det ska du veta att jag också är.
Men du kommer inte att döda mig.
-Varför skulle jag döda dig? -Att låta det här fortgå är att döda mig.
Bilderna jag ser får mig att bara vilja göra en sak: att ta mitt gevär och...
Ingen bild kan stå emot en tolvkalibers hagelpatron!
Jag förstår.
Så... lägg dig ner.
Kom igen, lägg dig ner.
Vi ska börja med att se om du redan är mottaglig.
Théo...
Släpp taget.
Blunda.
Bli medveten om varje millimeter av din kropp.
Jag kommer att räkna ner från tre till noll.
Tre. Dina ögonlock känns tunga.
Andas in.
Låt tankarna flöda.
Två. Andas ut.
Din kropp sjunker sakta ner i soffan.
Ett.
Du stiger långt in i dig själv.
Du befinner dig i ett nytt tillstånd.
Ett trivsamt tillstånd. Låt dig själv sväva...
Théo?
Théo, vakna. Kom tillbaka till mig.
Såg du också dem?
Såg vad? Vad såg du, Théo?
Var det en mardröm?
Det borde du veta. Du var ju med mig.
Du var med mig, och det var värre.
Ja, jag var med dig här, men...
om du inte berättar mer kan jag inte hjälpa dig.
Okej.
Jag berättar i morgon. Jag kommer tillbaka då.
Nej, monsieur Liblis. Du behöver tid efter det här.
Jag också. Kom tillbaka nästa vecka, samma dag och tid.
Du borde göra nåt åt det här också.
Tack för att du ringer. Skönt att se dig. Du gjorde mig orolig i morse.
Hur gick sessionen med Liblis?
Han säger inte mycket. Påträngande rädslor. Självmordsbenägenhet.
Säkerligen förvärrat av social och känslomässig isolering.
Vilket protokoll föreslår du?
Är du säker på att jag inte bara gör det här för att få fortsätta praktisera?
Louise, jag är aldrig långt bort. Jag ringer din chef varje vecka.
Han har hållit mig informerad om dig. Hade jag tvivlat hade jag sagt det.
Jag stöttar dig.
Om du hyser minsta tvivel, så prata med mig. Lovar du?
Jag lovar.
Det här räcker till en häst. Försöker du ta livet av en patient?
Det är jag som är hästen.
-Oroa dig inte. -Ledsen, doktorn, jag såg ingenting.
Glöm det, Malika. Tack ska du ha.
-Var det lätt att hitta hit? -Nej.
När allt kommer omkring trivs jag bra hemma.
Jag ser barnen, jag läser, jag finner mig själv. Jag kan andas ut.
Depression har sina fördelar.
Att hitta livet och nära och kära igen är inte depressionens fördelar.
-Det är ljuset i slutet av tunneln. -Då skulle allt inte vara så mörkt.
Stackars Louise.
Vi försöker få dig på andra tankar, men du tycks ständigt få arbeta.
Det kunde ha varit värre.
Eftersom här finns så få psykologer kunde han ha blivit din patient.
Går det bra om jag röker?
Tack.
Och du? Vad är du rädd för?
Ingenting.
Vilken smutsig liten lögn.
Man tar försiktigt sin dos och förvandlas till en grönsak.
Inget mer lidande. Kanske njutningens illusion.
Hellre dö på en gång.
Jag älskar mina små piller.
De är som små hjälpredor som håller mig i balans.
Jag vill inte kasta mitt liv i avgrunden.
Jag har inte din styrka, eller din galenskap.
Det är avgrunden.
Låt andarna angripa oss.
De kanske har nåt att berätta för mig också.
Kaffe? Te?
Sov över om du vill. Då slipper du köra hem.
Snällt, men jag tror att din man behöver prata med dig.
Tack så mycket.
TACK FÖR EN FIN KVÄLL
Du känner dig bekväm.
Lugn.
Théo, berätta nu för mig...
Vad var det du såg senast?
Doktorn...
Monsieur Liblis, läste du latin som yngre?
Nej.
-Inte ens den lokala dialekten? -Nej.
Ditt fall är minst sagt överraskande.
-Betyder det att det är allvarligt? -Nej, oroa dig inte.
Det betyder bara att jag inte väntat mig att träffa dig...
POLIS
Jag är utmattad, François.
Döden förföljer mig överallt.
Guillaume förra året.
Nu den här familjen.
Jag var den sista som såg dem i livet.
Jag vet, Louise. De berättade det på sjukhuset.
Chefen bad mig öppna en psykavdelning för att understödja hans stab.
Jag blir kvar ett par dagar.
Mannen led tydligen av depression.
Ett typiskt fall av utåtagerande.
Du hade inget med saken att göra.
Det var inte du som kramade avtryckaren.
Vill du behålla dina patienter? Behåll då fokus.
LATIN / FRANSKA
MIN STJÄLK BÖRJAR I ÄNDEN AV DET GODA, STYRKA ARBETAR JORDEN, LAGERTRÄD SJÄLV
-Hur gick det i dag? -Jag hankade mig fram.
-Är du arg på mig, Louise? -Du är psykolog, eller hur?
Personerna jag åt middag med dog i ett blodbad.
-Jag känner inte för att äta ute. -Okej.
Det kanske var okänsligt av mig.
Jag blir här ett par dagar. Vi kan väl prata med varandra.
Du var lysande. Tror du att jag blir glad av att se dig ruttna bort här?
Sluta nu. Fyra människor har skjutits ihjäl.
-Varför tar du upp det? -Du har tappat tron.
-Tron? -Ja, kalla det vad du vill.
Din mission, ditt kall. Vårt jobb är att handskas med smärta.
Gå tillbaka till det enkla, för Guds skull. Prata och lyssna.
Och om det inte räcker?
Tänk om blind tro på vetenskap bara är ett substitut för tro?
Vi kan prata om vågor, energier, andar...
Vart vill du komma?
Det kanske är lättare att prata om schizofreni, epilepsi
och bipolaritet - problem som visar sig i symtom som en gång förknippades med...
besatthet.
Vad snackar du om? Har du fått en släng av mysticism?
Du borde veta att faktumet att nåt finns, vare sig det är Gud eller vetenskapen,
inte utesluter att det motsatta finns.
Det behövs ingen anti-Gud eller irrationella småsaker.
Du håller alltså på att bli galen. Benzo, i de mängderna?
Jag försöker undvika att bli alldeles galen.
Ledsen, François, men jag går nu. Jag behöver vara i fred.
Jag känner inte igen dig.
-Jag kan inte lämna dig så här. -Det kan du visst.
Théo...
Du hade inte fel, doktorn.
Befria dig från demonerna så att du kan finna frid.
Ja, jag ringer bara för att boka om vår nästa tid.
Tack, Laura. Jag ber återigen om ursäkt.
Ursäkta mig. Råkar du vara ett vilset får?
Nej, jag är psykiatriker.
Vi är i samma bransch: Du försöker lindra själar med dina ord
och jag med hjälp av Herren.
-Hur kan jag hjälpa dig, mitt barn? -Jag förbereder mig för en konferens.
Jag behöver hjälp att översätta några fraser från vad jag tror är latin.
Naturligtvis. Jag har undervisat i latin.
Men ärligt talat ser vi få nya författare, om du förstår.
Vi tar oss en titt. Jag ska se vad jag kan göra.
Jag ber om ursäkt för att jag insisterar, men det här är viktigt för mig.
-Jag tar hand om det. -Här är mitt kort.
-Tack. -Ring när du har tid.
Louise? Sköterskorna säger att Elias var väldigt uppjagad i natt.
Enligt dem skrek han.
-Han hade mardrömmar... -Vanligt vid posttraumatisk stress. Och?
Jag har en kollega vid La Conception. De har en plats åt honom.
-I Marseille? -Där, eller nån annanstans.
Men ett sjukhus som vårt kan inte behandla en sån patient.
Med allt annat som pågår är risken att vi imploderar.
Vi klarar inte av det, Louise. Varken du eller jag.
Hej, Elias. Allt väl?
Har du en jobbig dag?
Meditation kan hjälpa. Att bara sitta där gör det inte.
Det är dagar som dessa vårt arbete är som mest betydelsefullt.
Vad vill du att jag ska säga? Att du skrämde mig i går kväll?
-Är du nöjd? -Skrämde dig? Jag förstår inte.
Har du minnesförlust? Ditt skitsnack.
"Jag skulle hamna i himlen eftersom jag redan varit i helvetet."
Nu är du inte så fyndig, va?
Du brukar vara mer pratglad.
Gå härifrån nu.
Det är du som borde få behandling.
-Monsieur Liblis, det passar inte nu. -Doktorn...
Jag vet vad du gör för mig. Att det är komplicerat.
Jag ville säga tack. Jag har snidat den. Det är en skalle.
Den passar på en psykologs bord.
-Tack, vad snällt. -Det var så lite.
Förresten, jag har börjat rista in ord i en sten på min mark.
När det är färdigt får du komma dit och titta.
Jag ska inte uppehålla dig.
Jävla skit.
Jag har redan tänkt på det. Varför skulle jag annars ringa?
Guillaume?
-Du är så dum! -Vad letar du efter?
-Dig. -Mig?
Jag ska visa dig...
Det är alltid jag som skrämmer dig.
Jävlar!
Det är nåt som tynger dig.
I morse hittade jag min boskap död.
Halsarna uppskurna. Jag vet inte vem som gjort det.
-Ingen skulle göra det utan anledning. -Har du polisanmält det?
Ska vi boka en ny tid?
I morse, när jag såg dem där ute, var det blod överallt.
Det gjorde mig...
Jag menar... Det var som om min mardröm inte tog slut.
Och värst av allt är vad som händer om natten med dig.
Till en början gillade jag det.
En hel del. Du också, tror jag.
Det var skönt att känna att du var där.
Nu gör de drömmarna allra ondast.
Det vi gör i de drömmarna...
Det är inte njutning. Det är inte ens mänskligt.
Okej, nu sätter vi igång.
Théo.
Du känner dig bekväm.
Lugn.
Blunda, Théo.
Du är på en lugn, varm plats. Du är trygg.
Andas in, djupt.
Jag kommer att räkna ner från tre...
till noll.
-Hallå? -Det här är fader Sylvain.
Du gav mig en text att översätta. Jag skulle vilja träffa dig.
Kan du komma förbi i morgon bitti, så kan vi prata om vad jag kommit fram till?
-Är du där, vännen? -Ja, jag är här.
Hej.
Tack för att du kunde komma. Följ med mig.
Det är skönare där uppe.
Jag lyckades översätta - någorlunda - några av fraserna du gav mig.
Men innan vi går vidare vill jag veta varifrån de kommer.
Mina efterforskningar är baserade på alltför många böcker.
Ja, jag förstår, men vilka?
Fader, vi har väl tystnadsplikten gemensamt?
Men när det gäller allmänhetens intresse
måste man vara beredd att göra vissa överträdelser, inte sant?
Inte i det här fallet. Ledsen, men jag kan inte säga mer.
Stig på.
Det här är min seriesamling, för att underhålla pojkscouterna.
Nu ska vi se...
Det var då ingen lätt uppgift att dechiffrera de där raderna.
Det är en forntida sorts latin
som inte ens längre lärs ut vid bibelinstitutet.
Första ordet i dina anteckningar...
"Mastemah".
Mastemah var ett av de många namn som tillskrevs djävulen,
likt Lucifer och Belsebub.
Och i Jubileumsboken, på hebreiska,
översätts det till "hat"...
"fientlighet", till och med "förföljelse".
Och i Henoks bok...
översätts "Mastemah" till
"Han som blir ursinnig för att han förnekar sig själv."
Enligt dessa texter lär denna ondska en gång samla
en armé av demoner för att utplåna mänskligheten.
Apokalypsen?
Med andra ord skulle Mastemah arbeta å Satans vägnar
med det enda syftet att testa mänsklighetens tro.
Hör du, jag tycker att den här texten är unik i sitt slag.
Så jag frågar igen, doktorn, varifrån kommer anteckningarna?
Vad står det sen?
Appropinquavit finis. "Slutet är nära."
Visceribus terrae. "Världens djup."
Lorem ipsum. "Jag skall återvända."
KONTAKTA SJUKHUSET OMEDELBART
Doktorn, tror du på Gud?
Jag vet inte.
I alla fall inte på det sättet som kyrkan lär ut.
Men Gud är annorlunda för alla Hans barn.
Och du, fader, tror du på djävulen?
Vet du...
Om vitt finns...
kan man anta att även svart finns.
Och om Gud finns...
gäller detsamma för djävulen.
Mitt i natten kallade Elias grannar på sköterska.
De hörde en våldsam kamp, sen blev det tyst.
Ingen förstår det.
Han hängde i persiennsnöret.
Hur tog han sig upp dit?
Lade du märke till nåt ovanligt?
Några förändringar i behandlingen?
Ni träffades ju i går.
Du hade ingen aning, Louise...
Fan, då! De ger sig aldrig. Gå före du, Louise.
Hallå? Vad nu, då?
Inte alls!
Hej, doktorn. De sa att du skulle komma.
Vi tog hit honom före obduktionen.
Vilken sorglig historia. Så ung.
Doktorn?
Vad fick du mig att göra?
Är nåt på tok, doktorn?
God kväll, Louise.
Letade du efter mig?
Och i natt...
Vad för sår har du rivit upp i mig?
Precis som den dagen. Jag litade på dig.
Du visste precis vad du gjorde under den där sessionen.
Vad ville du hämnas för?
Tror du att du vet vad lidande är? Du är fortfarande i livet.
Döden är ingenting.
Min vånda är oupphörlig smärta.
Kom igen! Kom hit!
Doktorn!
Doktorn, hör du mig?
Hallå, det här är fader Sylvain. Jag har fått uppgifterna jag väntade på.
Jag är rädd att du inte fullt ut förstår den unika naturen i det du har hittat.
Så snälla, jag insisterar - hur fick du tag i det?
-Jag är psykiatriker, inte byteshandlare. -Jag behöver få förstå, doktorn.
Ärligt talat är det du har hittat större än oss båda.
Vänta, fader, jag ringer tillbaka.
Doktorn, jag måste få träffa dig - nu.
Jag är på sjukhuset. Ge mig en timme eller så.
Visst.
-Tack för att du väntade. -Har gjort dig illa?
Ingen fara, jag är bara lite klumpig.
-Jaha, Théo, mardrömmar igen? -Inga fler mardrömmar.
Ingen sömn och inga mardrömmar. Sen vår senaste session
har jag inte blundat en gång. Jag har aldrig känt så här.
-Den här energin, menar jag. -Hur använder du... energin?
Jag vet inte. Jag har minnesluckor. Min sjukdom förvärras.
Det måste den göra. Sen jag träffade dig har det blivit värre.
Jag kan inte lämna dig så här. Jag placerar dig hos en specialist.
-Jag skriver ut sömntabletter... -Jag sa ju att jag behöver hypnos!
Monsieur Liblis, det vore galenskap.
Dina löften, då?
Jag låg på din soffa och du matade min hjärna med skit.
Är dina löften fortfarande skitsnack?
När? När lovade jag dig nånting?
Din puls sjunker. Din andning är långsam.
Släpp taget, Théo. Lösgör din kropp från dina tankar.
-Säg mig nu, Théo... -Alltid.
Alltid. Jag har alltid gjort som du har sagt åt mig.
-Han är tillbaka. -Vem är tillbaka?
Théo, jag är din terapeut. Du kommer nu att lämna det här tillståndet.
Du kommer att glömma den här sessionen.
Lyssna på min röst och kom tillbaka. Jag är inte en del av dina drömmar.
Ett. Kom tillbaka. Vi har aldrig träffats utanför mottagningen.
Två. Hör min röst. Öppna ögonen.
Jag är här. Titta på mig, Théo! Tre.
Jag är med dig, du är med mig. Här och nu.
Théo, du är med mig!
Här och nu!
Det är inte mitt fel att jag begår onda gärningar!
Théo, jag är din terapeut. Du kommer nu att lämna det här tillståndet...
Lyssna på min röst och kom tillbaka. Jag är inte en del av dina drömmar.
Helvetet är tomt eftersom demonerna finns bland oss.
Jag är med dig, du är med mig. Här och nu...
-Ja? -Fader, jag måste få träffa dig - nu.
Var snäll och kom hit.
Jag tvivlar på att du bjöd hit mig på en sängfösare.
Jag erkänner, fader.
Råkar du känna en av dina församlingsmedlemmar - Théo Liblis?
Liblis? Liblis...
Vänta, jo...
Ja, just det.
Jag kände familjen Liblis, uppe i högländerna.
Mycket gudfruktiga människor. Tåliga. Hur så?
Théo är parets son. Han är även en av mina patienter.
Han ville träffa mig för att bli hypnotiserad.
Det må vara hänt, men jag förstår inte...
Hur exakt kan jag hjälpa dig?
Jag måste visa dig en sak.
Théo, jag är din terapeut. Du kommer nu att lämna det här tillståndet.
Du kommer att glömma den här sessionen.
Lyssna på min röst och kom tillbaka. Jag är inte en del av dina drömmar...
Helvetet är tomt eftersom demonerna finns bland oss.
Det här kallas väl för delirium tremens?
Vore det så hade jag inte väckt dig.
Har du nånsin utfört...
en exorcism av en besatt?
Du, Louise... Jag kan säga Louise, va?
Exorcism är ofta en symbolisk respons på mental ohälsa.
Och en symbol kan ibland, rentav ofta,
vara mer effektiv än någon behandlingsform.
-I just det här fallet... -Det här är inte mental ohälsa.
Stopp.
Jag måste rådfråga mina överordnade.
Har du pratat med sjukhuset? Polisen?
Nej, fader. Säg inget till nån. Jag gör det inte heller.
Vad skulle du säga? Att en instabil man gick till en terapeut?
Århundradets brott.
Jag är precis som du. Jag försöker förstå det först.
Herre...
Testar Du min tro genom att ge mig det yttersta provet?
Vad sa du, fader?
Inget. Inget, min vän.
Jag ber.
"Och jag såg den heliga staden,
det nya Jerusalem, komma ner från himlen, från Gud.
Den var smyckad som en brud för sin brudgum."
Bara tre kistor? Bruno, då?
Familjen vägrade låta honom ligga i samma krypta.
När döden knackar på flera gångar runt nån som är så störd som du
ger det upphov till frågor. Jag är chockad över att polisen inte visar intresse.
Ett enda samtal från mig skulle räcka.
"...rösten som talade till mig."
Du tycks använda psykiatriska verktyg emot allt vi står för.
Vad har du i görningen?
Jag lärde dig att lugna sinnen, inte att leka sabbat som en halvhäxa...
Tyst, tack! Visa respekt för de döda.
"Se, jag gör allting nytt! Jag är alfa och omega,
början och slutet."
Jag kom för att hjälpa dig, men jag är ledsen.
Du får inte göra vadhelst du vill i din tanklöshet.
"Jag ska låta den som är törstig få dricka ur källan med livets vatten.
Jag ska ge dig nycklarna in till himmelriket.
Allt du binder på jorden blir bundet i himlen."
Är allt bra? Mår du dåligt?
Théo Liblis...
IBLIS: FRÅN GREKISKA "DIABLOS"
Iblis. "Han som förnekar sig själv".
HEBEFREN SCHIZOFRENI DISSOCIATIV IDENTITET
Är det nån där?
PIERRES PLANTÉES SEMESTER PÅ GÅRDEN
25 ÅR TIDIGARE
Titta, Louise. Du har en lekkompis här!
Théo.
Undertexter: Fredrik Axberg www.junefirst.tv