Guillaume.
Du vil sakte gjenvinne bevisstheten...
og våkne opp fra denne tilstanden.
Jeg vil telle ned fra tre til null.
Tre. Du er med meg, her og nå.
To. Følg lyden av stemmen min.
Én. Åpne øynene.
Null...
Er alt i orden?
Godt gjort, Louise. Det var helt perfekt.
Guillaume er en god forsøkskanin.
Så, ungdommer. Tid for avrapportering.
Utmerket arbeid.
Morgenene er de vanskeligste.
Når de vinkler opp persiennene og jeg ser alt foran meg.
Turstiene, fjellet...
Med de jævla pillene glemmer jeg alt om natten.
Jeg våkner, tror jeg er normal, men så er jeg sånn.
Jeg vet jeg aldri kan gå mer.
Faen...
Jeg ville bli fjellguide eller noe. Klatrer.
Skiinstruktør. Det er bra for å trekke damer.
Hva bra gjør jeg nå? Alt jeg elsket er dødt.
Alt du elsket? Kanskje. Men det er ting igjen å elske.
Se på deg selv, Elias. Du er fortsatt i live.
Ja, fantastisk. Jeg driter i en pose på meg selv.
Det er en annen del av livet du kommer til å gjenoppdage.
Et liv hvor jeg aldri kan stå igjen?
Du bygger deg opp hver dag.
Det er også en vei. En bratt stigning.
-Tro meg... -Bla, bla, bla.
Da skal jeg ikke plage deg mer.
Vi ses neste onsdag. Gi meg beskjed hvis du vil møtes før da.
Nei det er greit. Onsdager er barnas dag.
For alle livslange jomfruer.
Men kom an...
Elias' humør skifter mellom angst og ro.
Som for oss alle, tror jeg.
Minnene om traumet er ikke lenger refleksive.
Sykepleierne observerer angstanfall når han våkner og legger seg.
Men han er fortsatt reaktiv. Han tåler ikke veistøy.
Han har måttet bytte rom flere ganger.
Ting som bringer ham tilbake til ulykken, som lyder, lukter
og syn, utløser nevrovegetativ hyperreaktivitet
og en dyp følelse av maktesløshet, som gjør ham hjelpeløs i timevis.
Vi ga oss selv en måned og prosessen har fått gå sin gang.
Hans overvåkenhet og søvnproblemer bør gradvis avta.
Hvis de ikke gjør det, da?
-Hvis det ikke blir bedring? -Det vil det bli.
Louise!
Jeg ville... Vi ville si...
Takk for at du begynte med oss. Et nytt ansikt pigger opp.
En ny måte å jobbe på.
Du har visst fått Dr. Loubières kontor.
Han gikk av med pensjon i år. Vi trodde aldri han skulle bli erstattet.
Hvordan går flyttingen?
-Det går greit. -Ring om du vil.
Dette området kan være tøft, spesielt for en jente på din alder.
-Rolig. Jeg er ikke her for å feste. -Sikkert.
Du, Laurence?
Takk det var hyggelig.
Hallo. Er du den nye psykologen?
Jeg har et problem.
Jeg vil ikke prate om det, men undersøk meg gjerne.
Forstår du hva jeg mener?
-Er det ditt private nummer? -Nei.
Til en veterinær. Det passer deg bedre.
Francky, ser du ikke at hun utgir seg for en annen?
Du har to nye meldinger.
Louise, det er De Maistre. Jeg har vært dobbelt uheldig.
Siden du flyttet har jeg mistet både en fantastisk hjelper og en venn.
Ring når du har tid.
Hallo? Hallo, Dr. Wilmens?
Er det noen der?
Så... Jeg prøver senere.
Jeg heter Liblis. Jeg vil møte deg.
Hei, François, det er Louise.
Vel, hvordan går flyttingen der oppe?
Det går bra.
Jeg slipper all hviskingen bak min rygg.
Jeg kan fokusere på jobben.
Det kunne du gjort her også. Du bryr deg for mye om rykter.
Louise... Jeg vil fortsette å si det.
Du utførte hypnosen perfekt.
-Det som skjedde var... -Det var mitt ansvar.
François, du lovet å besøke. Kan du kjøre i fire timer?
Tenk på programmet mitt, Louise. Tror du virkelig at jeg...
Alle våre ansatte er opptatt.
Legg igjen en melding med din adresse, så ringer vi tilbake.
Hei, jeg har ikke strøm. Kan dere komme over nå?
Louise Wilmens, i siste hus på
Place des Fête, ved fontenen. Takk.
-God dag. -God dag.
Beklager, strømmen tilbake i løpet av natten...
Jeg er ikke elektriker. Jeg snakket inn en melding til deg.
For en konsultasjon.
Herr Liblis, ikke sant?
Jeg aksepterer kun bestilte timer. Ring igjen i ettermiddag.
Doktor... Jeg trenger den - nå.
Ok, men dette er et unntak.
-Gir du meg noen minutter? -Ikke noe problem.
Herr Liblis?
Det er ikke tørråte, så slapp av.
Det kan være salpeter om det lekker. Det kan være at.
Herr Liblis, kom med meg.
Jeg kommer fra over de høye fjellene.
Pierres Plantées. Kjenner du til det?
Jeg vet. Selvfølgelig gjør du ikke.
Det er tøft der oppe.
Men for meg, jeg...
-Det passet meg... -Vent. En ting om gangen, herr Liblis.
Vær så god.
Takk.
Som sagt bor jeg på Pierres Plantées, mine foreldres gård.
De er døde. Bare jeg er igjen der oppe.
Jeg liker å være alene med dyrene, men med andre mennesker...
Folk stresser meg.
Jeg har vært redd en stund nå. Jeg har hatt mareritt.
Jeg tror. Det skjer ting om natten. Det føles som om jeg ikke har sovet.
Jeg har ingen energi. Så får jeg bilder i hodet.
Forferdelige bilder.
Jeg har liksom schizofreni. Det kalles "hebe"...
-Hebefreni? -Ikke sant!
Har du sett andre terapeuter før meg? Min forgjenger Dr. Loubière, kanskje?
Nei, en annen her i byen. Hennes navn var Dr. Graven.
-Men hun ville ikke se meg lenger. -Hva mener du?
Hun sluttet å kontakte meg, som om hun ikke ville se meg igjen.
Jeg skremte henne etter en hypnose.
-En hypnoseseanse? -Ja.
Hvem sendte deg til meg?
Doktor, jeg vil ha behandling igjen. Det beroliger meg.
Etter hypnosen får jeg sove.
-Beklager, men hypnose løser ingenting. -Ikke det?
Det er et verktøy. Det er kontroversielt.
Du vil alltid finne leger som bruker hypnoanestesi
før operasjon eller hypnotisk analgesi mot smerte...
Jeg har vondt! Bare hypnose stopper det. Hvis dette fortsetter,
tar jeg livet av meg. Hypnose gjør at bildene forsvinner.
-Punktum. -Ok, vi tar det steg for steg.
Med ord. Jeg er en psykiater, ikke en tryllekunstner.
Jeg foreslår at vi møtes neste uke.
-Samme dag, samme tid? -Ja visst.
Ok?
Vi får se hva vi kan gjøre...
med bildene.
Doktor, vi ses på fredag.
Mamma forstår ikke. Jeg må bruke mer tid med min mann.
Hun er en snill kvinne, men...
Så havnet vi i sengen...
-Hun kan være pushy. -Da det var på tide å gå...
-Han vil ikke ha meg. -Jeg bare sto der.
-Det var det mamma sa. -Han kjente meg ikke igjen...
-Jeg klarer det ikke... -"Hei, pappa, det er meg..."
Du aner ikke hvor tom jeg føler meg. Hun etterlot et stort hull i livet mitt.
Hun etterlot... tomhet...
Doktor, forstår du tomhet?
Hei, dette er Dr. Graven.
Legg igjen dine opplysninger, så ringer jeg deg tilbake.
Dr. Graven? Dette er Louise Wilmens.
Jeg beklager at jeg ikke ringte tidligere.
Etter økten vår var alt litt... forvirret.
Nå ringer jeg som kollega og terapeut.
En av dine tidligere pasienter kom til min praksis.
Jeg vil gjerne snakke om ham med deg.
Ring tilbake. Takk.
Det er Louise Wilmens igjen.
Jeg la igjen en melding angående et strømbrudd.
Jeg har ikke hørt fra dere.
Så ring tilbake, eller...
Faen... - Bare gjør noe!
-God kveld. -God kveld, doktor.
Jeg betaler i kassen.
Har de det bra? De gale?
-Unnskyldning? -Disse "typene".
Hodeskallene som følger med deg. Vi ser dem her.
Min mann og jeg lurte på om de forteller deg alt.
Det kan jeg ikke svare på. Du ville blitt forferdet.
Faen...
Hva gjør du her, François? Jeg trodde ikke du kom.
Det er godt å se deg.
Fortell meg, Louise, om din nye pasient...
Med så få terapeuter her, overrasker det deg ikke at Théo...
-Liblis. -...treffer samme psykolog som deg?
Det er en ren tilfeldighet at du snakker om Liblis sak.
Men det bekymrer meg at du ikke lenger går til Dr. Graven.
Angående pasienten som ønsker hypnose, hvilke råd har du der?
Han er borderline, har utbrudd.
Kan du virkelig forutsi effekten av hypnose og angstdempende
uten å starte terapi? Vær forsiktig.
Guillaumes død påvirker dømmekraften din.
Du er en begavet terapeut, Louise. Tvil aldri på det.
Takk, professor.
Som tiden flyr. Jeg kommer for sent til møtet med sjefen din.
Og du kjenner jo ham.
Å ta førerkort her i området betyr at man feirer.
Vi gjorde det på nattklubben Apotheose.
Det ligger i dalen. Vennegjengen dro dit i helgene.
Jeg ble dratt. Jeg mener... dritings.
Plutselig hadde Clara gått ut.
Hun sovnet på stolen.
Det var stengetid og de ville kaste oss ut.
Jeg satte henne i bilen min. Og vet du hva?
Jeg tenkte på å ta på henne beltet.
Men...
så våknet jeg på sykehuset.
Jeg kjente ikke armene eller beina mine.
Jeg kjente ingenting, bortsett fra hodet.
Da de fortalte meg om Clara, gråt jeg ikke engang.
Selv det fungerte ikke.
Jeg ville dø i stedet for henne.
Men det skjedde ikke.
Clara er død, men du lever.
Spørsmålet er bare hva du skal gjøre med det.
Gjøre hva? Ser du ikke at jeg er en jævla grønnsak?
Prøv å gå i skoene mine et øyeblikk! Du får meg til å le.
Om et par måneder kan du bruke armene igjen.
-Alt er mulig. -Ja da, dra til helvete.
Jeg vil gjerne, men jeg har ikke nummeret dit.
Du kan få et hvilket som helst nummer du vil.
Seriøst, doktor, hvis jeg hadde dødd...
-Hadde jeg havnet i himmel eller helvete? -Jeg vet ikke.
Men du stiller det spørsmålet, så du er i live.
Men mellom oss... Himmelen høres kjedelig ut, hva?
Jenter som deg ender ikke opp der.
Ok, doktor...
Vi ses neste onsdag i kaffepausen min.
Det fungerer!
Sliter du ut mennene dine like fort som batteriene dine?
Ikke hver dag du smiler.
-Jeg må virke veldig ondsinnet. -Nei, ikke ondsinnet.
Men ikke langt unna.
Vil du komme på middag en kveld? Det blir ikke århundrets fest.
Familien min vil gjerne møte deg. Så kan du tenke på andre ting litt.
Ja, ok - på en betingelse.
Finn en god vinhandler. Jeg orker ikke billigvin mer.
Jeg kastrerer den neste personen som byr på sånt.
Jeg bor oppe i fjellet. Kjenner du Pierres Plantées?
Hvis dette fortsetter, tar jeg livet av meg.
E-verket, god kveld.
Louise Wilmens her. Vet dere hva "haster" betyr?
Strømbryteren.
Du må slå den på.
Tror du jeg er så dum? Det var det første jeg sjekket.
Her.
-Takk, frøken Wilmens. -Vær så god, herr...?
Guillaume.
Bare Guillaume.
Vel... Takk da, Guillaume.
Jeg må være forbannet.
Doktor, hvorfor spionerer du på mitt hus?
-Hva vil du? -Hvem i helvete er du?!
Det er ikke det rette spørsmålet.
-Du bør spørre hvem du er! -Slipp meg ut, psykopat!
-Ja? -Det er Dr. Wilmens.
-Doktor? -Jeg har mottatt noen avbud.
Kan vi framskynde avtalen vår?
-For min hypnose? -Du er jo besatt.
-Ja... -Bra. Tvangstanker er min jobb.
-Vi snakker om det i morgen. -Perfekt.
DR. GRAVEN PSYKIATER - TERAPEUT
François?
-Louise! Jeg er bekymret. -Kan jeg ringe deg? Jeg har en pasient.
Det er sikkert din hypnosepasient.
-Tar jeg feil? -Jeg må legge på.
Jeg holder deg oppdatert.
-Herr Liblis, du skremte meg! -Hvordan, doktor?
Vi har jo en avtale.
-Hvordan har du det i dag? -Verre.
Det blir verre for hver natt. Marerittene... Jeg lever dem virkelig.
Jeg er plaget, virkelig.
Så det er ingen grense mellom mareritt og virkelighet?
-Er smertene permanente? -Jeg vil ha hypnosen min!
-Jeg er psykiater. Jeg kan ikke. -Men du vet hva smerte er, hva?
Om du kunne unnslippe det for en kort stund, ville du gjort alt.
Herr Liblis, hvorfor kom du egentlig til meg?
Er du redd?
Det skal du vite at jeg også er.
Du kommer ikke til å drepe meg.
-Hvorfor skulle jeg det? -Å la dette fortsette er å drepe meg.
Bildene jeg ser får meg til å ville bare gjøre én ting: ta rifla og...
Ingen bilder tåler en kaliber 12 hagle!
Jeg forstår.
Så... legg deg ned.
Kom an, legg deg ned.
Vi starter med å se om du er mottakelig.
Theo...
Gi slipp.
Lukk øynene dine.
Bli bevisst hver millimeter av kroppen din.
Jeg vil telle ned fra tre til null.
Tre. Øyelokkene dine føles tunge.
Pust inn.
La tankene flyte.
To. Pust ut.
Kroppen din synker sakte ned i sofaen.
Én.
Du stiger dypt inn i deg selv.
Du er i en ny tilstand.
En behagelig tilstand. La deg selv sveve...
Theo?
Theo, våkn opp. Kom tilbake til meg.
Så du dem også?
Så hva? Hva så du, Theo?
Var det et mareritt?
Du burde vite det. Du var med meg.
Du var med meg, og det var verre.
Ja, jeg var med deg her, men...
Forteller du ikke mer, kan jeg ikke hjelpe deg.
Ok.
Jeg skal fortelle deg det i morgen. Jeg kommer tilbake da.
Nei, Herr Liblis. Du trenger tid etter dette.
Jeg også. Kom tilbake neste uke, samme dag og tid.
Dette bør du også gjøre noe med.
Takk for at du ringte. Godt å se deg. Du bekymret meg i morges.
Hvordan var økten med Liblis?
Han sier ikke så mye. Påtrengende frykt. Suicidale tendenser.
Nok forverret av sosial og emosjonell isolasjon.
Hvilken protokoll foreslår du?
Sikker på at jeg ikke bare gjør dette for fortsatt å praktisere?
Louise, jeg er aldri langt unna. Jeg ringer sjefen din hver uke.
Han har holdt meg informert om deg. Hadde jeg tvilt, så hadde jeg sagt det.
Jeg støtter deg.
Hvis du er i tvil, snakk med meg. Lover du?
Jeg lover.
Dette er nok til en hest. Prøver du å drepe en pasient?
Jeg er hesten.
-Ikke bekymre deg. - Beklager, doktor, jeg så ingenting.
Glem det, Malika. Takk.
-Var det lett å komme hit? -Nei.
Jeg har det tross alt godt hjemme.
Jeg ser barna, jeg leser, jeg finner meg selv. Jeg kan puste ut.
Depresjon har sine fordeler.
Å finne liv og kjære igjen er ikke fordelene med depresjon.
-Det er lyset i enden av tunnelen. -Da ville ikke alt vært så mørkt.
Stakkars Louise.
Vi prøver å få deg på andre tanker, men du har alltid nok å gjøre.
Det kunne ha vært verre.
Siden det er så få psykologer her, kunne han ha blitt din pasient.
Greit om jeg røyker?
Takk.
Og du? Hva er du redd for?
Ingenting.
For en skitten liten løgn.
Man tar forsiktig dosen sin og blir til en grønnsak.
Ikke mer lidelse. Kanskje illusjonen av nytelse.
Bedre å dø med en gang.
Jeg elsker de små pillene mine.
De er som små hjelpere som holder meg balansert.
Jeg vil ikke kaste livet mitt i avgrunnen.
Jeg har ikke din styrke, eller din galskap.
Det er avgrunnen.
La åndene angripe oss.
De har kanskje noe å fortelle meg også.
Kaffe? Te?
Overnatt hvis du vil. Da slipper du å kjøre hjem.
Fint, men jeg tror mannen din trenger å prate med deg.
Tusen takk.
TAKK FOR EN FIN KVELD
Du føler deg bekvem.
Stille.
Théo, fortell meg nå...
Hva var det siste du så?
Doktor...
Herr Liblis, studerte du latin da du var yngre?
Nei.
-Ikke engang den lokale dialekten? -Nei.
Saken din er mildt sagt overraskende.
-Betyr det at det er alvorlig? -Nei, ikke bekymre deg.
Det betyr bare at jeg ikke hadde ventet å møte deg...
POLITIET
Jeg er utslitt, François.
Døden følger meg overalt.
Guillaume i fjor.
Nå denne familien.
Jeg var den siste som så dem i live.
Jeg vet, Louise. De fortalte meg det på sykehuset.
Sjefen ba meg sette krisestab for å støtte de ansatte.
Jeg blir et par dager.
Mannen led tilsynelatende av depresjon.
Et typisk tilfelle av eksternalisering.
Du hadde ingenting med det å gjøre.
Det var ikke du som trykket på avtrekkeren.
Vil du beholde pasientene dine? Så hold fokus.
LATIN / FRANSK
MIN STENGEL BEGYNNER PÅ SLUTTEN AV GODT, STYRKE VIRKER JORDEN, LAURBÆRTREET SELV
-Hvordan gikk det i dag? -Jeg hanket meg fram.
-Er du sint på meg, Louise? -Du er psykolog, ikke sant?
Personene jeg spiste middag med døde i et blodbad.
-Jeg har ikke lyst til å spise ute. -Greit.
Kanskje det var ufølsomt av meg.
Jeg skal være her et par dager. Vi kan prate.
Du var strålende. Tror du jeg blir glad for å se deg råtne bort her?
Stopp nå. Fire personer er skutt og drept.
-Hvorfor tar du det opp? -Du mister troen.
-Troen? -Ja, kall det hva du vil.
Ditt oppdrag, ditt kall. Vår jobb er å håndtere smerte.
Gå tilbake til det enkle, for guds skyld. Snakk og lytt.
Hva om det ikke er nok?
Hva om blind tro på vitenskap bare er en erstatning for tro?
Vi kan snakke om bølger, energier, ånder...
Hva prøver du å si?
Det kan være lettere å snakke om schizofreni, epilepsi
og bipolaritet, problemer som manifesterer seg i symptomer en gang assosiert med...
besettelse.
Hva snakker du om? Har du fått et snev av mystisisme?
Du bør vite at det faktum at noe eksisterer, det være seg Gud
eller vitenskap, ikke utelukker det motsatte.
Man trenger ikke anti-Gud eller irrasjonelle småting.
Så du holder på å bli gal. Benzo, i de mengdene?
Jeg prøver å unngå å bli helt gal.
Beklager, François, men jeg drar nå. Jeg trenger å være alene.
Jeg kjenner deg ikke igjen.
-Jeg kan ikke forlate deg slik. -Det kan du.
Theo...
Du tok ikke feil, doktor.
Fri deg selv fra demonene så du kan finne fred.
Ja, jeg ringer bare for å ombooke neste avtale.
Takk, Laura. Jeg beklager igjen.
Unnskyld meg. Er du tilfeldigvis et tapt får?
Nei, jeg er psykiater.
Vi er i samme bransje: Du prøver å lindre sjeler med dine ord
og jeg med Herrens hjelp.
-Hvordan kan jeg hjelpe deg, mitt barn? -Jeg forbereder meg til en konferanse.
Jeg trenger hjelp til å oversette noen setninger fra det jeg tror er latin.
Selvfølgelig. Jeg har undervist i latin.
Men ærlig talt, vi ser få nye forfattere, om du forstår.
Vi tar en titt. Jeg skal se hva jeg kan gjøre.
Beklager at jeg insisterte, men dette er viktig for meg.
-Jeg skal ta meg av det. -Her er mitt kort.
-Takk. -Ring når du har tid.
Louise? Sykepleierne forteller at Elias var svært urolig i går kveld.
Ifølge dem skrek han.
-Han hadde mareritt... -Vanlig i posttraumatisk stress. Og?
Jeg har en kollega ved La Conception. De har en plass til ham.
-I Marseille? -Der, eller et annet sted.
Et sykehus som vårt kan ikke behandle ham.
Med alt annet som skjer, er risikoen for at vi imploderer.
Vi takler det ikke, Louise. Ikke du eller jeg.
Hei Elias. Alt vel?
Har du en tøff dag?
Meditasjon kan hjelpe. Bare å sitte der vil ikke gjøre det.
Det er dager som disse arbeidet vårt er mest betydningsfullt.
Hva vil du jeg skal si? At du skremte meg i går kveld?
-Er du glad? -Skremte deg? Jeg forstår ikke.
Har du hukommelsestap? Drittpraten din.
"Jeg ville havnet i himmelen jeg har alt vært i helvete."
Nå er du ikke så fyndig, er du?
Du pleier å være mer pratsom.
Kom deg ut herfra nå.
Det er du som bør få behandling.
-Herr Liblis, det passer ikke nå. -Doktor...
Jeg vet hva du gjør for meg. At det er komplisert.
Jeg ville si takk. Jeg har skåret den. Det er en hodeskalle.
Den får plass på pulten til en psykolog.
-Takk, så snilt. -Ingen årsak.
Jeg har forresten begynt å hugge ord inn i en stein på min eiendom.
Når den er ferdig kan du komme innom og ta en titt.
Jeg skal ikke oppholde deg.
Jævla dritt.
Jeg har allerede tenkt på det. Hvorfor skulle jeg ellers ringe?
Guillaume?
-Du er så dum! -Hva ser du etter?
-Deg. -Meg?
Jeg vil vise deg...
Det er alltid jeg som skremmer deg.
Faen!
Det er noe som tynger deg.
I morges fant jeg buskapen min død.
Halsen oppskåret. Jeg vet ikke hvem som gjorde det.
-Ingen ville gjort det uten grunn. -Har du anmeldt det til politiet?
Skal vi avtale en ny time?
I morges, da jeg så dem der ute, var det blod overalt.
Det gjorde at jeg...
Jeg mener... Det var som om marerittet mitt aldri tok slutt.
Og det verste av alt er det som skjer om natten med deg.
Først likte jeg det.
Veldig. Du også, tror jeg.
Det var godt å føle at du var der.
Nå gjør de drømmene vondest.
Det vi gjør i de drømmene.
Det er ikke nytelse, ikke engang menneskelig.
Ok, la oss sette i gang.
Theo.
Du føler deg bekvem.
Rolig.
Lukk øynene, Theo.
Du er på et rolig, varmt sted. Du er trygg.
Pust inn, dypt.
Jeg skal telle ned fra tre...
til null.
-Hallo? -Dette er pater Sylvain.
Du ga meg en tekst jeg skulle oversette. Jeg ønsker å møte deg.
Kan du komme innom i morgen tidlig så kan vi snakke om det jeg har funnet?
-Er du der, venn? -Ja, jeg er her.
Hallo.
Takk for at du kunne komme. Følg meg.
Det er finere der oppe.
Jeg klarte å oversette, noenlunde, noen av setningene du ga meg.
Men før vi går videre, vil jeg vite hvor de kommer fra.
Forskningen min er basert på for mange bøker.
Ja, jeg forstår, men hvilke?
Pater, vi har taushetsplikten til felles, har vi ikke?
Men når det gjelder allmennhetens interesse,
må man være forberedt på å gjøre noen overtredelser, ikke sant?
Ikke i dette tilfellet. Beklager, men jeg kan ikke si mer.
Kom inn.
Dette er tegneseriesamlingen min, for å underholde speiderne.
La oss se...
Det var ingen enkel oppgave å tyde disse linjene.
Det er en eldgammel type latin
som ikke lenger blir undervist ved Bibelinstituttet.
Første ord i notatene dine...
"Mastemah".
Mastemah var et av de mange navnene som ble tilskrevet djevelen,
som Lucifer og Beelzebub.
Og i Jubileumsboken, på hebraisk,
er det oversatt med "hat"...
"fiendtlighet", til og med "forfølgelse".
Og i Enoks bok...
oversettes "Mastemah" til
"Den som blir rasende fordi han fornekter seg selv."
I følge disse tekstene vil denne ondskapen en dag samle
en hær av demoner for å utslette menneskeheten.
Apokalypsen?
Med andre ord, Mastemah skulle arbeide på vegne av Satan
med det eneste formål å teste menneskehetens tro.
Hør her, jeg syns denne teksten er unik i sitt slag.
Så jeg spør igjen, doktor, hvor kommer notatene fra?
Hva står det da?
Appropinquait finis. "Enden er nær."
Visceribus terrae. "Verdens dyp."
Lorem ipsum. "Jeg kommer tilbake."
KONTAKT SYKEHUSET UMIDDELBART
Doktor, tror du på Gud?
Jeg vet ikke.
I hvert fall ikke på den måten kirken lærer.
Men Gud er annerledes for alle sine barn.
Og du, pater, tror du på djevelen?
Du vet...
Hvis hvitt finnes...
kan det antas at svart også eksisterer.
Og hvis Gud eksisterer...
gjelder det samme djevelen.
Midt på natten ringte naboene til Elias en sykepleier.
De hørte en voldsom kamp, ??så ble det stille.
Ingen forstår det.
Han hang i persiennesnoren.
Hvordan kom han opp dit?
La du merke til noe uvanlig?
Noen endringer i behandlingen?
Dere møttes i går.
Du ante ikke, Louise...
Helvete, da! De gir aldri opp. Kom an, Louise.
Hallo? Hva nå?
Slett ikke!
Hei, doktor. De sa du skulle komme.
Vi brakte ham hit før obduksjonen.
For en trist historie. Så ung.
Doktor?
Hva fikk du meg til?
Er det noe galt, doktor?
God kveld, Louise.
Så du etter meg?
Og i kveld...
Hvilke sår har du revet opp i meg?
Akkurat som den dagen. Jeg stolte på deg.
Du visste nøyaktig hva du gjorde i den seansen.
Hva ville du hevne deg for?
Tror du at du vet hva lidelse er? Du er fortsatt i live.
Døden er ingenting.
Min smerte er uopphørlig smerte.
Kom an! Kom hit!
Doktor!
Doktor, kan du høre meg?
Hei, dette er far Sylvain. Jeg har mottatt informasjonen jeg har ventet på.
Jeg er redd du ikke helt forstår den unike naturen av det du har funnet.
Så vær så snill, jeg insisterer - hvordan fikk du tak i det?
-Jeg er psykiater, ikke en byttehandler. -Jeg må forstå, doktor.
Ærlig talt, det du har funnet er større enn oss begge.
Pater, jeg ringer deg tilbake.
Doktor, jeg må treffe deg - nå.
Jeg er på sykehuset. Gi meg en time eller så.
Ja visst.
-Takk for at du venter. -Har du skadet deg?
Ikke noe problem, jeg er bare klønete.
-Vel, Théo, mareritt igjen? -Ingen flere mareritt.
Ingen søvn og ingen mareritt. Siden forrige seanse
har jeg ikke lukket øynene. Jeg har aldri følt det slik.
-Denne energien, mener jeg. -Hvordan bruker du energien?
Jeg vet ikke. Jeg glemmer. Sykdommen min blir verre.
Det må den gjøre. Siden jeg traff deg har den blitt verre.
Jeg kan ikke forlate deg slik. Jeg vil plassere deg hos en spesialist.
-Jeg skriver ut sovemedisiner... -Jeg sa at jeg trenger hypnose!
Herr Liblis, det vil være galskap.
Dine løfter, da?
Jeg lå på sofaen din og du matet hjernen min med dritt.
Er løftene dine fortsatt tull?
Når? Når lovet jeg deg noe?
Pulsen din synker. Pusten din er treg.
Slipp deg løs, Theo. Løsne kroppen fra tankene dine.
-Si meg nå, Théo... -Alltid.
Alltid. Jeg har alltid gjort som du har bedt meg om.
-Han er tilbake. -Hvem er tilbake?
Théo, jeg er din terapeut. Du skal nå avslutte denne tilstanden.
Du vil glemme denne seansen.
Lytt til stemmen min og kom tilbake. Jeg er ikke en del av drømmene dine.
Én. Kom tilbake. Vi har aldri møtt hverandre utenfor kontoret.
To. Hør stemmen min. Åpne øynene dine.
Jeg er her. Se på meg, Theo! Tre.
Jeg er med deg, du er med meg. Her og nå.
Théo, du er med meg!
Her og nå!
Det er ikke min feil at jeg begår onde gjerninger!
Théo, jeg er din terapeut. Du skal nå forlate denne tilstanden...
Lytt til stemmen min og kom tilbake. Jeg er ikke en del av drømmene dine.
Helvete er tomt fordi demonene er blant oss.
Jeg er med deg, du er med meg. Her og nå...
-Ja? -Pater, jeg må treffe deg - nå.
Vennligst kom hit.
Jeg tviler på at du inviterte meg hit for en kveldsdrink.
Jeg tilstår, pater.
Kjenner du tilfeldigvis et av dine sognebarn - Théo Liblis?
Liblis? Liblis...
Vent, vel...
Ja, akkurat.
Jeg kjente Liblis-familien, oppe på platået.
Veldig gudfryktige folk. Hardføre. Hvordan det?
Théo er ekteparets sønn. Han er også en av mine pasienter.
Han ville treffe meg for å bli hypnotisert.
Det må ha skjedd, men jeg forstår ikke...
Hvordan kan jeg hjelpe deg?
Jeg må vise deg noe.
Théo, jeg er din terapeut. Du skal nå avslutte denne tilstanden.
Du skal glemme denne seansen.
Lytt til stemmen min og kom tilbake. Jeg er ikke en del av drømmene dine...
Helvete er tomt fordi demonene er blant oss.
Kalles dette delirium tremens?
Om det var det, ville jeg ikke ha vekket deg.
Har du noen gang utført...
en eksorsisme av en besatt person?
Du, Louise... Jeg kan si Louise, ikke sant?
Eksorsisme er ofte en symbolsk reaksjon på psykiske lidelser.
Og et symbol kan noen ganger, til og med ofte,
være mer effektivt enn noen behandling.
-I dette spesielle tilfellet... -Dette er ikke psykisk sykdom.
Stopp.
Jeg må rådføre meg med mine overordnede.
Har du snakket med sykehuset? Politiet?
Pater. Ikke si noe. Jeg gjør det heller ikke.
Hva skulle du sagt? At en ustabil mann gikk til en terapeut?
Århundrets forbrytelse.
Jeg er akkurat som deg. Jeg prøver å forstå det først.
Herre...
Prøver du min tro ved å gi meg den ultimative prøven?
Hva sa du, pater?
Ingenting. Ingenting, min venn.
Jeg ber.
"Og jeg så den hellige by,
det nye Jerusalem, komme ned fra himmelen, fra Gud.
Den var utsmykket som en brud for hennes brudgom."
Bare tre kister? Bruno, da?
Familien nektet å la ham ligge i den samme krypten.
Når døden banker på flere ganger rundt en som er så forstyrret som du,
reiser det spørsmål. Jeg er sjokkert over at politiet ikke viser interesse.
En enkelt telefon fra meg ville vært nok.
"... stemmen som snakket til meg."
Du ser ut til å bruke psykiatriske verktøy mot alt vi står for.
Hva driver du med?
Jeg lærte deg å roe sinnene, ikke å leke sabbat som en halvheks...
Stille, takk! Vis respekt for de døde.
"Se, jeg gjør alle ting nye! Jeg er alfa og omega,
begynnelsen og slutten."
Jeg kom for å hjelpe deg, men beklager.
Du får ikke gjøre hva du vil i tankeløshet.
"Jeg vil gi den tørste å drikke av kilden med livets vann.
Jeg vil gi deg nøklene til himmelriket.
Hva enn du binder på jorden, vil være bundet i himmelen."
Er alt bra? Føler du deg dårlig?
Théo Liblis...
IBLIS: FRA GRESK "DIABLOS"
Iblis. "Den som fornekter seg selv".
HEBEFREN SCHIZOFRENI DISSOSIATIV IDENTITET
Er det noen der?
PIERRES PLANTÉES FERIE PÅ GÅRDEN
25 ÅR TIDLIGERE
Se, Louise. Du har en lekekamerat her!
Theo.
Norske tekster: Per Olav Wiborg-Maurstad www.junefirst.tv