Normandie, Frankrike 1 juni 1944
En vecka före invasionen
Svart.
Jänkare.
Svart jänkare.
Koch! Ta med honom in.
Vidriga insekt!
Kackerlacka.
Släpp mig!
Han är redo.
Talar du tyska?
Då blir det engelska.
Operation Overlord.
Jag vill veta hur många mannar USA tänker skicka till Frankrike.
Svara!
Hur många mannar kommer med flygplan, och hur många kommer med fartyg?
Tala, annars drar jag ut dina tänder, en efter en.
Jag vet inte.
Berätta nu! Nu är det allvar. Hur många kommer till stranden?
- Jag vet inte! Jag vet inte! - Jag tror dig inte.
Håll hans ben. Mitt tålamod börjar ta slut.
- Vad gör du? - Vi ser om det här hjälper dig minnas.
Jag vet inte vad du pratar om.
Helvete! Nej! Nej!
- Brown! - Översten.
Fransk gästfrihet. Stämmer det att du är bra i skarpa lägen?
- Jag förstår nog inte frågan, sir. - Manöver, soldat.
- Du kan tala fritt här inne. - Jag anmälde mig till fronten, sir.
- Du gillar närstrider? - Ja, sir.
- Du anmälde dig för att döda nazister? - Ja, sir.
Vi befinner oss här, Normandie är här.
- Åt öster ett övergivet fångläger. - Vi passerade det på vår första marsch.
- Det är en spökstad, sir. - För blotta ögat.
En strategisk reträtt av tyskarna. De håller menige Donovan fången.
- Känner du honom? - Nej, sir.
Om fem dagar tänker jag skicka 150 000 man över den där sanden.
Tyskarna har byggt befästningar och satt upp artilleripjäser i massor.
Vi misstänker att Donovan ger dem hemlig information.
- Hur många tyskar, sir? - Vi tror att de är sex.
Det borde väl räcka för en frisk och ung man som du?
Berätta om ditt hem.
Jag förstår inte relevansen i frågan, sir.
Jag försöker bara lära känna mannen som ska rädda kriget åt oss.
Jag är från Texas.
Min far dog året innan jag anmälde mig till tjänstgöring. Min mor bor kvar.
Hon var säkert inte nöjd med ditt beslut att vara här och inte hemma?
- Vad är det ni frågar mig, sir? - Jag vill att du hittar vår man.
Vi måste veta hur mycket information om Operation Overlord han har läckt.
Annars kan det bli en massaker i Normandie.
- Och om han har talat med tyskarna? - Då är han utelämnad till SS.
- Har du några frågor? - Nej, sir.
Välj ut en pålitlig soldat, packa ihop din utrustning och ge dig av direkt.
Kom snart hem, min vackra soldat.
- Nå? - Order från överste Landry.
Vi ska bege oss österut.
- Bort från stranden? - Det stämmer.
Jag hade hoppats på en bra dag idag.
- Hela divisionen? - Nej, bara du och jag.
Vi ger oss av direkt. Hämta din utrustning.
- Vad finns österut? - Menige Donovan.
En amerikan fången hos nazisterna. Landry tror att han läcker information.
- Och han skickar bara två man? - För att inte skapa uppmärksamhet.
Om han har avslöjat våra planer är han inte värd hundratals amerikanska liv.
Bara våra.
- Är han spion? - Han är fånge och amerikansk soldat.
Det finns inget mer att diskutera.
- Jag antar att vi går när det är mörkt. - Nej, vi ger oss av nu.
Senaste marschen vi gjorde hade tyskarna redan avancerat vidare.
Ändå packar vi bara ned granater.
Femtio kilometer, hur lång tid tar det? Tio timmar, tolv på sin höjd?
Om vi kan vänta till soldnedgången, annars är vi lätta byten.
En massaker, Anderson.
Det kommer att bli en massaker. Det är Landrys ord, inte mina.
Det här är vår chans att göra skillnad, och döda nazister på samma gång.
Om vi slutför uppdraget får vi åka hem.
Och du kan sluta kyssa fotot. Se till att kyssa den äkta varan i stället.
Du har två minuter på dig att bestämma dig.
Då så.
"God natt, lilla älskling."
- Vad är det? - Amerikanens dagbok.
Ett barn?
Utfodra det.
Det är din tur.
Att få barn var mitt livs största bedrift.
Det blev min frälsning innan Führern kom till makten.
Ett barn är en gåva.
Det påminner dig om vad som är viktigt.
Hon är en väldigt vacker liten flicka.
Ja.
Det är så meningslöst att hon ska växa upp utan pappa. Eller hur?
- Ge mig dagboken. - Nej.
Jag tänker bränna upp den, och sen ska jag hämta skiftnyckeln-
-och sen ska jag vrida av dig tårna... långsamt.
Sen trycker vi upp dem i arslet på dig.
En åt gången.
Hur lyder nu ert talesätt? "Foten i sitt eget arsle"?
När de kommer och hämtar mig, och jag kommer ut ur den här buren-
-tänker jag döda dig.
Nej.
Död åt Amerika!
- Vad har du för statistik? - Tre segrar, sex förluster.
- Tre segrar, sex förluster? - Är du en papegoja, eller?
- Så illa är det inte. - Det är inte heller bra.
Det spelar ingen roll. Hon behöver inte veta dina siffror.
Hon gillar bara att du är boxare, tro mig.
Blont hår, bröst hit ut, långa ben.
- Den bruden är värd besväret. - Jag vet inte.
- En dejt är det enda jag begär. - Jag vill bara inte binda mig.
- Vad betyder det? - Det betyder att kriget inte är slut.
Vi är nästan framme.
Tyskarnas byggnader ligger 150 meter förbi den där vägen.
Tror du inte att du klarar dig levande härifrån?
Kriget är ju inte över än.
Kommer någon av oss åka hem samma person vi var när vi stack?
Min far stred i Frankrike 1917.
Han överlevde skyttegravarna, utan att sprängas i luften.
Han sa att det låg kroppar överallt, man fick kliva över dem.
- Vad hände med din far? - Fan vet.
Vänta lite.
"Fan vet?"
- Jag vet inte. Han försvann i sanden. - Det är ju min poäng.
- Jag vet att det är din poäng, Brown. - Håll käften nu.
- Kan du skynda dig? - Låt mig vara, Brown. Håll utkik, bara.
Om du inte skyndar dig kommer nazisterna att skjuta picken av dig.
- Jag försöker koncentrera mig. - Sluta prata och pissa.
- Precis. Sluta prata så jag kan pissa. - Det är ju vad jag sa.
Det kommer några droppar till.
- Du borde kolla prostatan. - Då så, nu sticker vi härifrån.
- Är allt okej? - Nu drar vi. Sluta tjata.
Jag är törstig. Vad är det?
Jag har gått den här vägen förut.
Hur vet du det?
- Nej, dra mig baklänges. - Det har du rätt i.
Schyst! Bra observerat.
Hur gör vi nu?
- Vi hittar en annan väg. - Ja, hitta en annan väg, slugger.
- Ursäkta, förste löjtnant. - Vad är det?
Fräulein Fredriech.
- Ut. - Fräulein Fredriech.
Var är fången?
För mig till honom.
- Talar han tyska? - Nej.
Lämna oss.
Nu!
- Musse Pigg. New York City. Visst? - Ja.
- Missionärerna har med sig böcker. - Jag vet inte hur många som kommer.
I morgon kommer våra trupper vara på plats på stranden.
Då har vi inte längre nån nytta av dig. Förstår du vad jag säger?
Så ni tänker döda mig för att jag inte har den information ni vill ha?
Din surkålsätande subba.
Säg mig...
Vad tror du att dina generaler skulle tänka om vi låter dig leva?
De skulle anta att du gav oss information om Operation Overlord.
- Du kommer att hängas som spion. - Man hänger inte folk i mitt land.
Förutom ett par tyskar, kanske.
Amerika.
En dröm så fånig att man måste sova för att tro på den.
Döda honom.
Om det inte är för mycket besvär...
Döda fången nu!
Vi måste ta reda på hur många de är.
Vi drar stickor och ser vem som kommer ut först.
Vi måste locka ut dem. Vi behöver en skenmanöver.
Jag kan skjuta sönder några rutor så att de vet att vi är här.
Har du några lysgranater?
- Nej, jag har inga. Har du? - Nej. Helvete.
Jag har en idé.
Gör det ordentligt.
Men för helvete! Vad hände?
- Jag räknar till tre. - Avvakta.
- Varför så få? - Jag gissar att de vill vara diskreta.
- Hur gör vi nu? - Spelar med samma regler.
- Hämtar Donovan och sticker oupptäckta. - Ja, om han fortfarande lever.
Stå inte bara där! Gå och säg till Siegmund.
Det var som fan. Kolla på honom.
Han är åtskild från de andra.
Vi tar honom först. Sen ser vi vem som kommer och letar efter honom.
Jag vill bara vara säker. Vad är planen?
Vi lyder under överste Landrys order. Vi gör som vill. De har en av våra.
Just det. Ska vi spänna fast de här?
- Nej, glöm dem. - Okej.
Helvete!
Koch?
Jag har dig!
Talar du engelska?
Om vi tar ut trasan ur din mun och du skriker-
-så trycker jag ner den igen och dödar dig långsamt. Förstått?
Skrik inte.
- Släpp mig! - Engelska, tack! Ingen jäkla tyska.
Donovan - grabben.
Känner du till honom?
Vi har information som säger att han finns i den här byggnaden.
Vill du berätta var han är?
Solen håller på att gå ner. Vi har hela natten på oss.
Sätt dig och skit!
Det skulle jag, om jag inte var helt slut efter att ha satt på din syster.
Hur många är ni?
- Förvänta er inte att jag säger nåt. - Det är precis vad jag förväntar mig.
- Varför? - För ditt liv står på spel.
Ni kommer ändå att döda mig, era grisknullande amerikaner.
Det kommer från en judemördande nazist, så jag tar det som en komplimang.
Du har fem minuter på dig att säga hur många ni är och vilka vapen ni har.
Knulla din morsa.
Slå honom igen.
Vad sa du? Vad sa du?
Fyra minuter.
Tre SS-soldater och en överstelöjtnant.
Beväpnade?
Cigarett?
Tack.
18 år gammal.
Rogers från Kansas City.
Han var med oss när de släppte oss över Nadine.
Han träffades tre gånger innan han ens nådde marken.
Hans föräldrar var mjölkbönder.
Jag landade två meter från honom.
Hans fallskärm var helt hoptrasslad, hans lungor var redan fyllda med blod.
Med ett sista andetag uttalade han sin sista önskan.
Jag skulle skjuta nazisten som tog hans liv.
Du kanske inte är den personen, men du vet väl vad man brukar säga?
En död nazist är lika bra som den andre.
Nein, nein! Nein!
Tio.
- Hörde du vad jag sa? - Va?
Han sa: "Nein, nein, nein."
Och jag bara: "Pang! Tio."
Du behöver hjälp.
Jösses! Nu går vi upp dit.
Jag tyckte det var roligt.
Hon berättade väl att du inte längre är så mycket värd?
Vilken vacker familj du har där borta i New York City.
Jag har en kusin som också bor i New York.
Han gifte sig med en albansk dansös.
De har också barn tillsammans. Jag tror det är en pojke.
Jag ser på det här fotot av din familj och jag undrar för mig själv:
"Jag undrar om min kusin skulle ha svårigheter att hitta dem i storstan."
Vilken tur att jag har adressen.
- Du skulle bara våga skada min familj. - Det skulle jag! Det skulle jag!
Du ska berätta för mig hur många amerikaner som kommer-
-om så bara för att rädda din familj.
Och få mig att framstå i god dager inför Führern.
Nu så ska du berätta för mig-
-hur många som kommer sjövägen och hur många som kommer i flygplan.
1 200 allierade bombplan.
2 200 kanadensiska.
160 000 trupper vid Normandie.
83 000 brittiska och kanadensiska trupper-
-vid stränderna Gold, Juno och Sword.
Din familj tackar dig.
Führern tackar dig.
Och du är nu officiellt en förrädare.
Din jävel! Gör vad ni vill med mig, men min familj rör ni inte.
Jäklar!
- Ursäkta, överstelöjtnant. - Vad är det?
Följ med mig.
- Degenhardt? - Han är på patrull.
Hitta honom!
- Amerikaner! - Vad gör vi?
Hitta dem och döda dem. Genast!
Det är som en jävla labyrint. Vilken byggnad är det här?
Nio.
Vänta, vänta.
14. För helvete, jag vet inte!
Ljög den där snubben om att det här stället var fullt med nazister?
Nej, men de kommer att hitta kroppen där borta.
Vi måste hitta Donovan innan de hinner döda honom, oavsett hur många de är.
Judar!
Täck mig!
- Bra siktat. - Ingen orsak.
- Tror du att de hörde det där? - Vi väntar inte för att få reda på det.
Kom igen, nu hittar vi ett gömställe och ligger lågt ett tag.
Okej, efter dig.
ARBETE GER FRIHET
Får jag se fotot som du alltid tittar på?
- Hon är vacker. - Ja.
När skrev hon till dig senast?
Förrförra veckan.
Jag försöker skriva till henne så fort jag får tillfälle.
Gör inte hon det också?
Hennes far...
Han tycker inte att soldater är bra makar.
Han tycker att mjölnare passar bättre som livskamrat.
Han har säkert rätt.
- Jäklar, Brown. Varför gör du så? - Vad?
Du är så trist. Du drog med mig ända hit för det här.
Kom igen, jag menade det inte så.
Soldater utan sunt förnuft försöker alltid utföra hjältedåd.
Som att hoppa på en granat för att rädda resten av plutonen.
Det går inte direkt att överföra till vardagslivet.
Där hemma sitter de inte i ett tomt nazistläger och väntar på strid.
Hennes far ändrar sig säkert. Han förstår sig bara inte på dig.
Du är en bra karl.
Vi får väl se.
Du, då? Varför har inte du en flicka som väntar där hemma?
Det hade jag, men det höll inte.
Jaså? Vad hände?
Hon gillade inte att jag gick ut i krig, hon gillade inte våldet.
Det var inte mycket hon gillade.
När jag sa att jag hade tagit värvning grät hon i en och en halv dag.
Hon låg hopkrupen på sängen som en katt.
Jag sa till henne:
"Det finns vissa platser på jorden som man måste åka till ensam."
Morgonen efter höll hon med mig.
Alla mina saker stod ute i vestibulen, hopvikta och allt.
Jag åkte tillbaka och bodde hos min mor, och det var det.
Jag beklagar.
Varför gick du tillbaka upp i ringen?
- Menar du boxningen? - Ja.
Samma hand som skriver kärleksbrev kan också knocka dig med ett slag.
Du kan säkert döda en massa judemördande nazister också?
Det stämmer.
Solen är på väg upp. Det är bäst att vi gör oss redo.
Ja.
- Överstelöjtnant. - Ja?
Fortfarande ingenting.
Då fortsätter ni leta. Vi ger oss av när solen går upp.
Och Koch, om du gör mig besviken igen...
Skyltdockor? Det här stället är läskigt.
De är nazister - såklart att det är läskigt. Håll ögonen öppna.
Ta det lugnt, kompis. Ta det lugnt.
- Upp med händerna! - Dumma amerikaner.
- Ingen frågade dig. - De har dödat er kompis.
- Märkligt, jag hörde inget skrik. - Inte ett ljud.
Ta hans vapen.
Helvete!
- Brown! Se på mig... - Får jag se? Helvete!
Hör på mig. Jag måste flytta på dig, Anderson. Är du beredd?
En, två, tre!
Rör inte såret.
Jag sydde ihop dig så bra jag kunde.
Jag gav dig allt morfin jag hade.
Var är han?
Han är i det andra rummet.
Vad ska du...
- Sluta röra på dig, Anderson! - Vad ska vi göra med honom?
Jag tänker förhöra honom.
Vi ska frita Donovan, och sen sticker vi härifrån, tillsammans.
Varför jag?
Vad sa du?
När du pratade med Landry, varför valde du mig?
Jag litar på dig, Anderson. Det har jag alltid gjort.
Du kommer inte att dö här.
Jag vill sätta kulan i honom. Kan du låta mig göra det?
Du sitter kvar här, okej?
Jag är i rummet bredvid. Låt inte såret gå upp igen, okej? Gör det bara inte.
- Brown! - Vad?
Låt mig inte dö i den här nazihålan.
Okej.
Det här kommer att göra ont.
Man kan nog säkert säga att jag vann rond 1. En minut, sen rond 2.
Var är Donovan?
Minns du honom? Anderson?
Nu ska du berätta var han är. Var är Donovan? Var är Donovan?
Säg var han är annars slår jag dig tills det inte finns nåt kvar.
- Där uppe... - Där uppe? Hur många?
Där uppe...
På återseende.
Donovan?
- Donovan? - Här borta!
- Donovan? - Ja. Vem skickade dig?
Överste Landry. Vi har inte mycket tid på oss. Var är nycklarna till cellen?
Koch, han har dem. En lång snubbe.
- Några fler? - Två, tror jag. Och en löjtnant.
Vi dödade två stycken. Det är löjtnanten vi måste hitta.
- "Vi"? - En vän från 8:e. Han är död.
Skickade de bara två män?
Innan vi fortsäter måste jag få veta vad du har berättat för dem.
- Donovan? - Inget.
Inget om Operation Overlord? Inget om stranden och vilka som kommer dit?
Jag sa ingenting. De drog ut mina kindtänder.
Okej, var hittar vi den där Koch?
Lugnt och fint nu. Lugn.
Vi sänker vapnen och kommer på ett sätt där alla kommer härifrån levande.
Titta!
Vad gör du? Han kommer att döda oss båda två.
Vad vill du ha?
- Geväret! - Okej.
Knäna. Knäna!
Lugn.
- Vad gör du? - Tyst, Donovan!
Är han död?
Han är i alla fall inte vid liv.
Siegmund, löjtnanten? Tror du att han hann sticka?
Jag vet inte, men vi stannar inte och tar reda på det. Ta med pistolen.
Vad är det?
Jag ljög. De hotade att döda min familj.
Hur mycket?
Alltihop. All information jag hade.
Det slog dig aldrig att ljuga, soldat? Avleda deras uppmärksamhet?
- De hotade att döda min familj. - Hur?
Så vitt jag vet har tyskarna inte nåt vapen som når över hela Atlanten.
Tror du att en enda tysk soldat klarar det på femtusen mils avstånd? Svara!
Vad vill du att jag säger? De sa att de redan visste allt.
Det var en kvinna här, en av Hitlers medhjälpare.
Varför höll de dig vid liv om de redan visste?
Jag vet inte. De planerade väl att avrätta mig, men sen dök ni upp.
- Vad tänker du göra? - Landrys order var tydlig.
Om du golar så lämnar vi dig här.
Men mitt jobb är att döda nazister, inte amerikanska soldater.
Det Landry inte vet lider han inte av. Men vi måste tala om att tyskarna vet.
Håll dig nära. Vi vet inte vad gamle Siegmund kan hitta på. Skynda dig.
- Vi kan inte gå tillbaka. - Vad är det?
- Artillerier. De laddar om. - Vart tar vi vägen?
Följ mig.
Vad är det som händer?
De ger sig i väg, antagligen till Normandie.
- Kommer de att leta efter oss? - Det har de inte gjort än.
De tror säkert att vi redan har stuckit.
För att ställa till med problem.
Jag önskar att jag fick tag på löjtnanten.
- Varför? - Han har något oersättligt som är mitt.
Nåt sånt här?
- Vem är hon? - Mannen jag kom hit med...
Det är hans flicka där hemma.
Jag dödade mannen som tog honom ifrån henne.
Jag verkar inte få nöjet att göra likadant.
Nu vet du åtminstone hur dyrt kriget står dig.
Och var inte så säker på det. Frankrike är ett stort land.
Hur gör vi nu?
De är borta. Nu sticker vi härifrån.
Stanna här.
Det är grönt.
- Släpp vapnet. - Inte en chans.
- Släpp vapnet annars dör han! - Du först.
- God morgon! - God morgon.
Jag vill prata med dig om en sak.
Jag såg broschyren i din väska.
Jag ville berätta för dig personligen.
Har du nånsin lyckats hålla nåt hemligt för mig?
Det är därför jag måste åka.
Pappa var tre år i Frankrike. Du hörde samma historier som jag.
Historier? Om det är vad som är viktigt behöver du ju inte lämna hemmet.
Tåget går i morgon.
Så du tänker bestämma vem som har rätt och fel här i världen?
Bara Frankrike. Resten av världen får lösa det själva.
Din far hade samma missriktade tankar innan han skickades hem i en träkista.
Kom bara ihåg att det endast är de döda som får se slutet på kriget.
Börja jobba.
Så du är den lilla musen som ställer till sånt besvär för mig?
- Amerikansk flicka? - Hon är inte min.
- Vems är hon? - Soldaten som följde med mig hit.
Och var finns den här mannen nu?
Han är död.
Krig är en blodig historia.
Och den här? Också din?
Vet du vad Führern förväntar sig att vi gör med amerikanska soldater?
Jag kan gissa.
Informationen som din soldatvän har gett oss kostar er tusentals liv.
En del av dem är dina kamrater, och en del är era allierade.
Säg mig, hur får det dig att kännas?
- Det spelar ingen roll. - Svara på frågan, för helvete!
Han berättade för att rädda sin familjs liv. Det är ingen skam i det.
Jag undrar om dina generaler tycker likadant.
Eller skulle de kalla honom spion?
Om några dagar kommer våra styrkor att slakta dina soldater på stranden.
Och jag kommer att hyllas för att ha tvingat ur honom informationen.
Du har för höga tankar om dig själv.
Förklara.
Du är inte tillbaka i Tyskland än.
Boxare?
Jag har också tillbringat tid i ringen. Var du bra?
- Inte direkt. - Hur ser din statistik ut?
Tre segrar, sex förluster.
Det är alltid viktigt att värma upp före matchen.
Ja! Inte illa, eller hur?
Kom igen, amerikanska soldat.
Kom igen. Upp, amerikan! Upp!
Så där ja! Okej, visa mig vad du kan.
Om jag förlorar dödar du dem båda två.
Okej, din jävel!
Döda honom!
Är du okej?
Vi måste sticka.
Vänta.
Är allt som det ska?
Ja.
- Mina herrar. - Sir.
Utmärkt jobbat, soldat. Var är soldaten du tog med dig?
Han är död, sir.
Se till att sjukvårdarna undersöker er båda två.
Vi mår bra, sir.
Då så.
Då borde vi väl skåla?
Och ha ett väldigt långt samtal, oss tre emellan.
Brown!
Tack.
- Jag gjorde bara mitt jobb. - Inte bara det.
Du berättade inte för översten vad som hände där borta.
Sköt om dig, Donovan.
Vart ska du? Landry sa att du kan åka hem. Vill du inte det?
Vet du vad? Vi ses på stranden.
5 oktober, 1945
- Gode gud! - Jag är hemma, mamma.
Vi verkar ha en del historier att berätta.
Ja, det har vi.
Översättning: Mika Wainonen www.ordiovision.com