Jag har känslor för nån annan.
Jag visste det.
Jag ska döda honom.
Dae, sluta! Vänta!
Kallar du dig min vän?
- Vad pratar du om? - Låtsas inte att du inte vet!
Vad gör du? Släpp.
Dae, sluta. Sluta, det är inte Min Ho.
Det har inget med honom att göra.
Förlåt. Jag trodde att ni...
Och jag tror... att ni två passade bättre som brevvänner.
Innerst inne tycker nog hon också det.
Vad sa han?
Inget.
Dae, jag är ledsen.
Jag trodde inte att jag kunde känna nåt för nån annan.
Gör inte det, då.
Jag försökte.
Dae.
Jag försökte verkligen.
Vem är det?
Det är Yuri.
Yuri?
- Hur kan det vara Yuri? - Jag vet inte.
Det bara...
Det bara hände.
Jag... När? När började du gilla henne?
Samma kväll som Min Hos fest.
Så länge sen?
Varför blev du ihop med mig igen då?
Hur skulle jag kunna låta bli? Dae, jag kom hit för att vara med dig.
- Men nu gillar du plötsligt tjejer. - Nej.
Jag antar det, men jag gillar killar också.
Det är mycket att förstå. Jag vet det. Jag...
- Jag förstår det knappt själv... - Kitty, sluta. Bara...
Jag kan inte göra det här nu.
Nej, jag kan aldrig göra det här.
Är du min son?
Ja.
- Hur? - Daniel, jag är ledsen.
Jag sa inget, för jag ville inte hålla dig tillbaka.
Du hade chansen att studera musik i USA och jag...
Jag ville inte att du skulle ge upp din framtid på grund av mig.
Ge upp vad? Att vara rockstjärna?
- Som om det nånsin skulle hända. - Jag hörde dig sjunga. Du är jättebra.
Du är verkligen bra.
Jag hoppas att du kan tro på att jag bara ville ditt bästa.
Alex...
Kan vi gå nånstans och prata?
- Gärna. - Ja.
Vänta.
Kan vi prata allihop?
- Jag är för arg för att prata med dig nu. - Jag vet. Ännu större anledning att prata.
Snälla, Daniel.
-Älskling, är allt okej? - Nej.
Jag tar nästa flyg. Var är mitt pass? Tree, upp med dig.
Nej, pappa, det är ingen nödsituation. Väck inte Trina.
Tree, somna om.
Vad är det, älskling?
Jag har bråkat med Dae.
För att jag har känslor för min vän Yuri, som är en tjej.
Tack och lov.
Tack och lov att jag är bi? Eller pan? Eller ickebinär?
Vad det än är, tack och lov att du är trygg och mår bra.
Jag är trygg och mår bra, men jag är också ledsen, pappa.
Och jag är verkligen förvirrad.
Det låter rimligt för en sjuttonåring
utomlands under hennes näst sista år i high school.
Jag är ledsen att du är så nere, men du är en av de starkaste jag känner.
Jag känner mig inte så stark just nu.
Det är du.
Precis som din mamma.
Sorg och förvirring är en del av att växa upp.
Det låter som om du växer.
Jag kanske också får underkänt i alla ämnen.
I alla?
Okej. Okej, det är...
Förutom skolarbetet, har du lärt dig något annat viktigt där?
Jag lärde mig att mamma hade oändlig kärlek att ge.
Hennes tid här kanske var kort,
men hon hade en stor inverkan på folks liv.
Du åkte för att hitta henne. Du fann dig själv.
Du gjorde det du ville göra. Jag är stolt över dig.
Tack, pappa.
Hej.
Varför den stora resväskan?
Det är bara jullov, du kan lämna lite grejer här.
Jag utgår bara från det värsta.
Jag vet att det ser illa ut nu, men i morgon blir det bättre.
Du klarar slutproven och pratar med Dae.
Ni löser det.
Jag vet inte ens hur jag vill att det ska lösa sig.
Jag avskyr att jag sårade honom.
Men jag har känslor för Yuri och de försvinner inte.
Hon ignorerar fortfarande alla mina SMS.
Jag kanske inte vet nåt om kärlek.
Minns du när du kom hit och dina läppar fortfarande var oskulder?
De hade aldrig rört nån annans eller ens druckit soju.
Att komma till Korea har öppnat mig på många sätt.
- Om jag åker ut nu... - Det gör du inte.
Jag behöver min äktenskapsmäklare här.
Jag går i pension. Jag är för gammal för den här skiten.
Okej, nog med det. Nu gör vi lite kvällste åt dig.
Extra honung.
Jag gjorde i alla fall en bra matchning.
Du och Florian.
Ja, angående det.
Jag trodde att Florian var otrogen.
Det visade sig att han bara fuskade.
Vad pratar du om?
Han blev så uppslukad av vår relation att han halkade efter i studierna.
Jag vet hur det är.
Men det är mer komplicerat än så.
Hans mamma vill ha honom i Grekland och hans pappa i Frankrike.
- De bråkar om honom i skilsmässan. - Det vet jag inte hur det är. Oj.
Han bönföll dem att få stanna här och de gick med på det
så länge han fick bra betyg, men på grund av mig
glömde han att plugga.
Så han träffade en gammal KESS-elev och... köpte några prov av honom.
Fuskade Florian på sluttentorna?
Det är ganska romantiskt. Tycker du inte det?
Han gjorde det för att få stanna här med mig.
Jag vet inte om det är romantiskt.
Det är oförskämt, särskilt när alla andra pluggar så hårt.
Okej. Dömande.
Jag älskar det inte, men... Jag älskar honom.
- Det känns äckligt att han gjorde det. - Okej, vänta.
Dae och Yuri ljög för dig i flera månader och du förlät dem.
Varför är du för stolt för att förlåta Florian när han bara fuskade på prov?
- Det skadar ingen. - Det visar på dålig karaktär.
- Jag vill inte att du blir sårad. - Hycklar du om moral för min skull?
- Ja, för att jag bryr mig. - Du förtjänar inte kvällste.
Vad gör du?
Ser på när du sover.
Det är läskigt.
Nej, det är moderligt.
Att du säger det ordet är också läskigt.
Jag brukade se på när du sov när du var bebis.
Varför?
För att se till att du andades och låg bekvämt och säkert.
Jag slutade aldrig önska dig det.
Jag vakade bara över dig på fel sätt.
Jag vill inte se tillbaka på mitt liv när jag är 50 och ångra mig.
Jag är inte 50.
Jag ångrar inte att jag fick barn.
Jag ångrar hur jag hanterade det efteråt.
Jag ringde Alex och bjöd in honom att tillbringa lite tid med oss i jul.
Och jag kontaktade Julianas föräldrar.
Vi diskuterade...
Du kan säga det högt.
...er relation.
Och kom fram till att vi vill att våra döttrar ska vara lyckliga.
Så lyckliga som tonåringar kan vara.
Juliana är på väg hit.
- Hennes flyg landar i kväll. - Herregud! Tack.
Tack.
Vänta. Pappa, då? Vad kommer han att säga?
Jag vet inte.
Och jag är trött på att bry mig.
Du förtjänar också att vara lycklig, mamma.
Betygen har släppts!
ÅRSKURS 11
Du tog förstaplatsen.
Herregud, jag kan stanna.
Du tog Daes plats.
- Det var inte meningen, Q. - Nej, men det gjorde du.
Dae är min bästa vän. Det här är helt sjukt.
Q. Vad står det?
Du är godkänd! Du stannar en termin till.
- Vänta, jag är arg på dig. - Ja, jag är arg på dig också.
- Vad gör hon här? - Bor hon här?
Katherine Song Covey.
Vad gör du här så tidigt?
Har du pyjamas på dig?
Hej.
Jag vet inte riktigt vad ni säger, men om jag får säga en sak:
Jag har bott i pojkarnas korridor. Okej, jag erkänner.
Men rumskompisen ni parade ihop mig med hade en webbkamera igång dygnet runt.
Och hon la sina näsdukar överallt.
En gång till och med på min kudde.
Tack.
Så om jag ska råka illa ut...
Kitty!
Det handlar inte om att råka illa ut.
Det handlar om att du blir relegerad.
Relegerad? Men...
Men jag klarade alla ämnen.
Vi vet.
Men med ditt stipendium finns det tydliga regler för uppförande
och genom att bo i pojkarnas sovsal bröt du mot reglerna.
Jag är ledsen, men du får inte komma tillbaka till KESS.
Det här är min sista måltid.
Du blir utsparkad, du sitter inte i dödscell.
Hur kan du äta nåt så starkt så tidigt på dagen?
Fokusera, Madison.
Alla andra är arga på mig.
Madison, allt hänger på dig.
Du måste övertyga mig om att jag kan kämpa emot.
Okej.
Att jag kan försvara mig och bevisa för folk på skolan att jag hör hemma här.
Det gör du.
Att jag förtjänar en andra chans!
Satsa stort eller stick hem, eller hur? Jag kanske gör både och.
Professorer, klasskamrater,
rektor Lim.
KESS har betytt mer för mig än jag nånsin kan uttrycka när jag står här på bordet.
Men jag ska försöka.
Här lärde jag mig om min mamma.
Jag hittade hennes favoritträd.
Hon älskade det även när det inte blommade, för på något sätt
såg hon alltid det vackra i saker.
Även när de inte var på topp.
Jag lärde mig att hon kunde spela gitarr.
Och...
Hallå.
Vill du komma ner därifrån?
Jag må ha uppfostrats av vita,
men jag vet att man inte ska sätta fötterna där man äter i Korea.
Det här är en oväntad vändning.
Nu är det jag som åker.
Jag fattar inte att du bodde i sovsalen mitt framför näsan på mig hela tiden.
Professor Lee hade rätt. Jag suger på att vara en auktoritet.
Du är bra på annat.
Jag kommer att sakna dig.
Det finns ju alltid "KakaoTalk".
Ja, men inga samtal från nattklubbar. Åtminstone inte förrän du är 21.
Okej.
- Har du använt min bovetehandkräm? - Nej.
- Tog du mitt anti-åldrande-serum? - Nej. Ut.
- Tog du hans serum? - Nej.
Men jag använde hans bovetehandkräm.
Jag är verkligen ledsen för det som hände.
Jag är också ledsen.
Det Florian gjorde var så sjukt.
Nu måste jag komma på vad jag ska göra åt det.
Det är svårt att stänga av sina känslor för nån man bryr sig om.
Jag fattar.
Jag fattar inte att du inte kommer tillbaka.
Jag vet.
Jag kommer att sakna dig mest av alla, rumskompis.
Sluta försöka få mig att gråta, din häxa.
Nu drar jag.
Hej då. Vi ses efter lovet.
Hej då, Kitty. Uppför dig.
Han kanske inte inser att jag inte kommer tillbaka.
Han vet, han är bara...
- Min Ho. - Min Ho.
Jag gillade ditt tal i kafeterian.
- Gjorde du? - Ja.
Varför gick du då?
Jag är skolans rektor.
Ingen får se mig gråta.
Du är så lik din mamma.
Hon backade aldrig när hon trodde på nåt.
- Tack. - Jag har nåt till dig.
Din mamma skickade det här när hon kom hem och jag svarade aldrig.
Jag önskar att jag hade gjort det.
Jag har något till dig också. Om du vill ha det.
Åh, mitt band.
Daniel, professor Lee, gjorde det här till mig efter vår första dejt.
Jag laddade ner låtarna när jag trodde att de var till mamma
och Daniel har väldigt bra musiksmak.
Jag ville inte göra dig ledsen.
Nej, det är nostalgi. Ledsen och glad på samma gång.
Daniel var min första kärlek.
Och oavsett hur lång tid som går
förblir den densamma.
Jag tror att jag kan förstå det.
Så du blev inte etta... men tvåa är ganska bra, eller hur?
Nej, inte alls.
Om jag inte är bäst i klassen förlorar jag mitt mat- och husrumsstipendium.
Jag är så ledsen.
Åh, Kitty.
Kitty...
Hon klarade sig.
Hon får stanna.
Jag kan inte tänka mig det här stället utan henne nu.
Jag måste berätta allt som jag var för arg för att berätta i går.
Jag ska kämpa för henne.
Angående det...
Jag lovar att hon ville säga hej då personligen
men hon var tvungen att åka till flygplatsen.
Hon lämnade det här till dig.
Jag ger dig lite tid för dig själv.
DET HÄR ÄR DITT. PUSS OCH KRAM, KITTY
- Dae Heon? - Pappa? Jag behöver din hjälp.
Jag tror inte att vi hinner.
Vi borde ge upp.
Familjen Kim ger inte upp.
Håll i dig!
För tullen, vänligen ha ditt pass redo.
Välkommen till Seoul, Korea.
Flight 74, avgång till Los Angeles, vänligen flytta till...
Kitty!
Jag var rädd att jag aldrig skulle få se dig igen.
- Jag har saker att berätta. - Låt mig börja.
Jag ångrar inget med oss två.
Jag ångrar inte att jag kom hit. Jag ångrar inte de senaste åren.
Det var värt det.
Dae.
För mig... var du den perfekta första pojkvännen.
Var?
Vad som än händer i framtiden...
...kommer du alltid att vara den första tjejen jag älskade.
Och du kommer alltid att vara den första pojken jag älskade.
Yuri?
Kitty?
Jag kan inte fatta att du är här. Vad gör du här?
Det kanske är en slump eller ödet, men du är här.
Jag kanske aldrig får se dig igen, så jag måste säga det här till dig.
Innan jag kom till KESS trodde jag att jag visste allt om kärlek.
Men... sen träffade jag dig.
Yuri!
Juliana!
Du är här.
Jag har saknat dig.
Herregud.
Kitty var precis här.
Ja. Jag såg henne. Hon gick.
- Jag ville presentera er. - Jag är inte här för att träffa Kitty.
- Jag är här för dig. - Jag vet.
Jag har väntat på det här i månader.
Tänk att du äntligen är här.
Men jag måste ringa min mamma.
Det går fort.
Mamma. Ja. Juliana är här.
Allt är bra, förutom...
Du borde inte relegera Kitty.
Relegerar du pojkarna också?
Min tid på KESS blev inte som jag trodde.
Den var så mycket mer.
Jag fick så många nya vänner.
Vänner som jag vet att jag kommer att behålla hela livet.
Jag lärde mig, jag växte upp, jag expanderade.
Min värld blev så mycket större.
På grund av dig. Och på grund av Simon.
Simon?
Vem är Simon?
Så jag hade rätt.
Hade mamma en till första kärlek som inte var pappa?
- Vad gör du här? - På det här planet?
Eller i ekonomiklass?
Både och.
Jag är på det här planet för att jag ska träffa min mamma i LA.
Jag sitter i ekonomiklass för att... jag tänkte att du kunde behöva en vän.
Jag trodde inte att du brydde dig tillräckligt för att säga hej då.
Vem sa att jag brydde mig?
Är du sams med Dae?
Ja.
Vi blev sams, men vi gjorde slut också.
Det är okej.
Jag menar, vi var bara brevvänner.
Jag kommer alltid att bry mig om honom, men det var dags.
Jaså?
Ja.
Kitty, jag måste berätta en sak.
Att mina porer är bättre för att jag stal din rengöringsbalsam?
Kitty.
Jag tror att jag blev kär i dig.
Lite grann.
Eller... mycket.
Spänn fast säkerhetsbältena.
Vi gör oss redo för start.
Undertexter: Cecilia Torngrip