В мене є почуття до іншої людини.
Я так і знав.
Я його вб'ю.
Деі, стій! Чекай!
І ти звеш себе моїм другом?
-Про що ти? -Не прикидайся, що ти не знаєш!
Що ти робиш? Відпусти.
Деі, припини. Це не Мін Го.
Він тут ні до чого.
Пробач. Я думав, ви...
А я думаю...
що вам було краще, коли лишалися на відстані.
Десь вглибині вона теж так думає.
Що він сказав?
Нічого.
Деі, пробач.
Я не думала, що зможу щось відчути до когось іншого.
То не відчувай.
Я намагалася.
Деі.
Я справді намагалася.
Хто це?
Це Йурі.
Йурі?
-Як це може бути Йурі? -Не знаю.
Це просто...
Так склалося.
Коли вона почала тобі подобатися?
З вечірки Мін Го.
Так давно?
Тоді чому ти повернулася до мене?
А як я могла інакше? Деі, я прилетіла сюди, щоб бути з тобою.
-Та тепер раптово ти по дівчатах. -Ні.
Гадаю, але хлопці мені теж подобаються.
Це важко сприйняти. Я розумію...
-Я сама ледве це розумію... -Досить, Кітті. Просто...
Я не зможу зараз.
Ні, не зможу ніколи.
ЦІЛУЮ, КІТТІ
Ти мій син?
Так.
-Як? -Деніеле, мені шкода.
Я не розповідала, бо не хотіла тобі заважати.
В тебе була можливість вчитися музиці у Штатах, і я...
Я не хотіла, щоб ти відмовився від майбутнього через мене.
Відмовився від чого? Від кар'єри рок-зірки?
Ніби це взагалі могло статися.
Я чула ваш спів. Ви дуже гарно співаєте.
Ти дуже гарно співаєш.
Сподіваюся, ти повіриш, що я хотіла для тебе лише кращого.
Алексе.
Можемо піти десь поговорити?
-З радістю. -Так.
Чекай.
Ми можемо поговорити разом?
-Зараз я дуже злий на тебе. -Я знаю.
Це ще одна причина поговорити.
Будь ласка, Даніеле.
-Люба, все гаразд? -Ні.
Я прилечу наступним рейсом. Де мій паспорт? Трі, прокинься.
Ні, тату, це не термінова ситуація. Не буди Трі.
Трі, спи далі.
Що сталося, люба?
Я посварилася з Деі.
Бо в мене є почуття до моєї подруги Йурі, вона дівчина.
Дякувати богу.
Дякувати богу, що я бі? Чи пан? Чи флюїд?
Якою б ти не була, дякувати богу, що ти ціла та здорова.
Я ціла та здорова, але...
мені дуже сумно, тату.
І я дуже збентежена.
Звучить логічно для життя 17-річної
за кордоном у перший рік навчання.
Мені шкода, що тобі сумно, Кітті,
та ти одна з найсильніших людей, кого я знаю.
Зараз я не почуваюся сильною.
Але ти сильна.
Як твоя мати.
А сум та збентеженість — це лише частина дорослішання.
Ти точно дорослішаєш.
А ще я, мабуть, завалила всі мої предмети.
Всі?
Гаразд. Це...
Окрім навчання,
чи є щось важливе, що ти там дізналася?
Я дізналася, що мама була дуже люблячою людиною.
Вона була тут дуже мало,
але вона лишила величезний слід на житті інших.
Ти поїхала, аби її знайти.
А знайшла себе. Ти зробила те, що хотіла.
Люба, я пишаюся тобою.
Дякую, тату.
Гей.
Нащо велика валіза?
Це лише зимові канікули, можеш лишити решту тут.
Просто очікую найгірше.
Знаю, зараз все може здаватися поганим, але завтра може стати краще.
Ти складеш свої контрольні, поговориш з Деі.
Ви щось вигадаєте.
Справа в тому, я не знаю, що хочу робити далі.
Мені погано, що я його скривдила.
Але в мене є почуття до Йурі, і вони не зникають.
Вона досі ігнорує усі мої повідомлення.
Може, я нічого не знаю про кохання.
Гей, пам'ятаєш, як ти прийшла сюди, і твої губи ще були цнотливими?
Ніколи не торкалися іншої людини чи навіть краплі соджу.
Корея відкрила для мене багато моїх сторін.
-Якщо я облажаюся... -Не облажаєшся.
Бо мені потрібна моя звідниця.
Я іду у відставку. Я занадто стара для цього лайна.
Досить. Хотімо приготуємо тобі чаю для гарного сну.
З додатковим медом.
Ну, я хоча б звела одну гарну пару.
Тебе та Флоріана.
Ага, щодо цього.
Я думав, Флоріан шахраює та зраджує мені.
Виявилося, він просто шахраює.
Ти про що?
Він так занурився у наші стосунки, що сильно відстав з навчання.
Знайомо.
Тільки все складніше.
Його мама хоче повернути його до Греції, а батько — до Франції.
-Вони розлучаються і сваряться за нього. -Гаразд. Це не знайомо. Вау.
Він благав їх, аби лишили його тут, і вони погодилися
з умовою, що в нього будуть високі оцінки, а через мене...
він забув про навчання.
Тому він зустрівся з колишнім учнем КМШС...
та купив відповіді на деякі тести.
Чекай, Флоріан зшахраював з контрольними?
Це навіть романтично. Не думаєш?
Він зробив це, аби лишитися тут, зі мною.
Не знаю, чи це романтично.
Це грубо, особливо коли всі інші так важко вчаться.
Звучить осудливо.
Я не в захваті від цього, але...
-Я кохаю його. -Я просто.
-Якось фу, що він це зробив. -Стривай.
Деі та Йурі брехали тобі та робили з тебе божевільну місяцями, але ти їм пробачила.
Тоді чому ти так осуджуєш і не пробачаєш Флоріана,
він просто зшахраював з тестами?
-Що нікого не скривдило. -Це просто показує погані риси.
Я не хочу, щоб тебе скривдили.
Ти лицеміриш заради мене?
Бо ти мені не байдужий.
Ти не заслуговуєш на чай.
Що ти робиш?
Дивлюся, як ти спиш.
Це моторошно.
Ні, це по-материнськи.
Коли ти кажеш це слово, це теж моторошно.
Я дивилася, як ти спиш, коли ти була маленькою.
Нащо?
Щоб переконатися, що ти дихаєш, що тобі зручно і все добре.
Я ніколи не припиняла бажати цього для тебе.
Я просто почала піклуватися про тебе не так, як мала б.
Я не хочу дивитися на своє життя у 50 та бути сповненою жалю.
Мені не 50.
Я не шкодую, що народила.
Я шкодую, як до цього поставилася.
Я запросила Алекса провести з нами ці канікули.
І я зв'язалася з батьками Джуліани.
Ми обговорили...
Можеш казати вголос.
Ваші стосунки.
І вирішили, що хочемо для наших доньок лише щастя.
Наскільки підлітки можуть бути щасливими.
Джуліана повернеться сюди.
-Ввечері прилітає її рейс. -Боже! Дякую.
Дякую, дякую.
Чекай. А тато? Що він скаже?
Не знаю.
І, якщо чесно, мені наплювати.
Ти теж заслуговуєш на щастя, мамо.
Вивісили оцінки!
11 клас
Ти зайняв найвище місце.
Боже, я лишаюся.
Ти зайняв місце Деі.
-Я не хотів, Кю. -Ні, хотів.
Деі — мій найкращий друг. Це огидно.
Кю! Що там написано?
Ти склала! Ти лишаєшся ще на семестр.
-Чекай, я досі на тебе злий. -Так, я теж на тебе зла.
-Що вона тут робить? -Вона живе у цьому гуртожитку?
Кетрін Сонг Кові.
Що ти робиш тут так рано?
Чому ти у піжамі?
Вибачаюся.
Я не впевнена, що ви кажете, але якщо можна, я б хотіла дещо сказати,
я жила у хлопчачому гуртожитку.
Гаразд, я це визнаю.
Але в сусідки, до якої ви мене підселили,
цілодобово працює веб-камера,
і вона всюди розкидує сміття.
Навіть на мою подушку.
Дякую.
Отже, якщо в мене неприємності...
Кітті.
Мова не про неприємності.
А про те, щоб виключити тебе.
Виключити? Але...
Але я склала всі контрольні.
Ми знаємо.
Але у твоїй програмі є чіткі правила про поведінку...
а життям у хлопчачому гуртожитку ти їх порушила.
Пробач, але тебе не візьмуть на другий рік до КМШС.
Це моя остання страва.
Тебе виключають, а не страчують.
І я не уявляю, як ти можеш їсти щось таке гостре настільки рано.
Медісон, зосередься.
На мене зараз всі зляться.
Тому, Медісон, твій вихід.
Ти маєш мене підтримати та переконати боротися за це.
Гаразд.
Я можу апелювати
та довести людям у школі, що я належу до цього місця.
Так.
Що я заслуговую на ще один шанс!
Як кажуть, пан або пропав? У моєму випадку, це все одночасно.
Професоре, друзі, учні...
директорко Лім.
КМШС значить для мене більше,
ніж я можу висловити, стоячи на цьому столі.
Але я спробую.
Тут я дізналася про свою маму.
Я знайшла її улюблене дерево.
Вона любила його, навіть коли воно не квітнуло, бо якось...
вона завжди бачила красу у всьому.
Навіть, не у кращій формі.
Я дізналася, що вона вміла грати на гітарі.
І...
Гей.
Може, спустишся?
Мене, може, й виростили білі люди,
але я знаю, що в Кореї не люблять, коли інші ставлять ноги туди, де їдять.
Це сюжетний поворот.
Але тепер поїду саме я, а не ти.
Не віриться, що ти увесь час жила
у тому гуртожитку в мене під носом.
Професор Лі мав рацію.
З мене поганий авторитет.
Ти гарний у всьому іншому.
Мені тебе не вистачатиме.
«КакаоТок» ніхто не скасовував.
Так, але ніяких дзвінків з нічних клубів.
Доки не стукне 21.
Домовилися.
-Ти брала мій крем для рук з гречки? -Ні.
-Ти взяла мою сироватку від старіння? -Ні. Відвали.
-Ти взяла його сироватку? -Ні.
Але я користувалася його кремом.
Мені дуже шкода.
Що я сказав раніше.
Мені теж.
Флоріан вчинив погано.
І тепер я маю вирішити, що робити.
Дуже важко вимкнути почуття до того, хто настільки тобі не байдужий.
Я розумію.
Не віриться, що ти не повернешся.
І не кажи.
Я сумуватиму за тобою, сусіде.
Припини змушувати мене плакати, відьмо.
Я пішов.
Бувай, друже. Побачимося після канікул.
Бувай, Кітті.
Може, він не розуміє, що я не повернуся.
Він розуміє, просто він...
-Мін Го. -Мін Го.
Мені сподобалася твоя промова в їдальні.
-Так? -Так.
Тоді чому ви вийшли?
Бо я — голова школи.
Не можна, щоб хтось бачив мої сльози.
Ти дуже схожа на свою матір.
Вона ніколи не відступала від того, у що вірила.
-Дякую. -В мене є дещо для тебе.
Твоя мама надіслала це мені, коли повернулася додому,
я його так і не відкрила.
І шкодую про це.
В мене є дещо і для вас. Якщо хочете.
Моя касета.
Деніел, професор Лі, записав її мені після нашого першого побачення.
Я завантажила всі пісні, коли думала, що вона мамина,
і в Деніела чудовий смак до музики.
Я не хотіла вас засмутити.
Ні, це все через ностальгію.
Сумно і радісно одночасно.
Деніел був моїм першим коханням.
І скільки б часу не пройшло...
це не змінюється.
Думаю, я вас розумію.
Ну, не став ти першим...
але друге місце теж добре, так?
Ні, зовсім, ні.
Якщо я не перший у класі, я втрачу кімнату та стипендію.
Мені шкода.
Кітті.
Кітті...
Вона склала.
Вона може лишитися.
Не можу уявити це місце без неї.
Я маю сказати їй все те, що не зміг через лють сказати вчора.
Я маю за неї боротися.
Так, щодо цього...
Я клянуся, вона хотіла попрощатися особисто,
але їй треба було до аеропорту.
Вона лишила це тобі.
Я лишу тебе наодинці.
Це твоє Цілую, Кітті
-Деі Хон. -Тату? Потрібна твоя допомога.
Не думаю, що ми встигнемо.
Думаю, можна здатися.
Кіми ніколи не здаються.
Тримайся.
Підготуйте паспорт для митного контролю.
Вітаємо у Сеулі, Корея.
Рейс 74 до Лос-Анджелесу, будь ласка, пройдіть до...
Кітті!
Я боялася, що більше ніколи тебе не побачу.
-Я маю дещо тобі сказати. -Дозволь спочатку я.
Я не шкодую ні про що, що було між нами.
Я не шкодую, що приїхала сюди.
Я не шкодую про останні кілька років.
Все було того варте.
Деі.
Для мене...
ти був ідеальним першим хлопцем.
Був?
Що б не сталося у майбутньому...
ти завжди будеш першою дівчиною, яку я кохав.
А ти завжди будеш першим хлопцем, якого я кохала.
Йурі?
Кітті.
Не вірю, що ти тут. Що ти тут робиш?
Може, це збіг чи, може, доля, але ти тут.
Може, я ніколи тебе більше не побачу, тому я скажу це тобі особисто.
До мого приходу у КМШС я думала, що все знаю про кохання.
Але...
потім я зустріла тебе.
Йурі!
Джуліано!
Ти тут.
Я так за тобою скучила.
Боже.
Кітті була тут.
Так. Я бачила її. Вона пішла.
-Я хотіла вас познайомити. -Йурі, я тут не заради Кітті.
-Я тут заради тебе. -Знаю.
Я так давно чекала цієї миті.
Не віриться, що ти нарешті тут.
Але я маю подзвонити мамі.
Швиденько.
Мамо. Так. Джуліана тут.
Все добре, окрім...
Я не думаю, що тобі варто виключати Кітті.
Ти виключаєш і хлопців теж?
Мої пригоди у КМШС виявилися не такими, якими я їх очікувала.
Вони стали набагато більшими.
Я завела стільки нових друзів.
Друзі, з якими я буду все життя.
Я вчилася, зростала, розумнішала.
Мій світ став набагато більшим.
Завдяки тобі. Та завдяки Саймону.
Саймон?
Що за Саймон?
Я мала рацію.
В мами було перше кохання перед моїм батьком.
-Що ти тут робиш? -На літаку?
Чи в економі?
І те, і те.
Я на цьому рейсі, бо лечу до мами у Лос-Анджелес.
А в економі...
бо подумав, що тобі знадобиться друг.
А я думала, що тобі байдуже, і ти не хотів прощатися.
Хто сказав, що не байдуже?
Ти поговорила з Деі?
Так.
Ми помирилися та розійшлися.
Все гаразд.
Ми були лише друзями з переписки.
Він завжди буде у моєму серці, але прийшов час.
Так?
Так.
Кітті, я маю тобі дещо сказати.
Що мої пори стали кращі, бо я вкрала твій очищуючий бальзам?
Кітті.
Думаю, я закохався у тебе.
Трохи.
Або...
сильно.
Будь ласка, пристебніть паски безпеки.
Ми готуємося до відльоту.
Переклад субтитрів: Fatun Volodymyr