‎- E în viață! ‎- Futu-i!
‎UN SERIAL NETFLIX
‎Unde e Sarkov?
‎Unde e, monștrilor?
‎Abbi!
‎Tipul ăla tocmai s-a întors din morți.
‎Așa părea.
‎Dr. Burke! ‎Trebuie să examinezi gâtul Tildei!
‎Tilda, poți să respiri?
‎Super!
‎E imposibil.
‎Acum știm care e efectul lui secundar. ‎A fost. Este.
‎Dr. Sarkov a vrut toate astea, ‎nu și învierea?
‎Nu, Alex a considerat mereu ‎că învierea e de prost gust.
‎Nu greșește. Majoritatea cercetătorilor
‎care se ocupă activ de înviere și nemurire ‎tind să aibă probleme.
‎Câți oameni de știință caută ‎cheia nemuririi?
‎Mai mulți decât crezi.
‎Și noi? Suntem nemuritori?
‎Chiar vrei să afli?
‎Nu, mersi.
‎Uite! Inima lui.
‎Nu! Trebuie să oprim asta!
‎- Nu! ‎- Decapitarea funcționa în‎ Nemuritorul!
‎Nu suntem în‎ Nemuritorul! ‎Nu știm dacă decapitarea are vreun efect.
‎Uită-te la el!
‎Trebuie să-i luăm sânge și să facem teste, ‎să vedem cu ce avem de-a face…
‎Misiune îndeplinită.
‎- Drăguț din partea Tildei că ajută. ‎- O doare gâtul.
‎Putea să spună înainte să-i taie capul.
‎- Parcă se crede șefa. ‎- Pe bune? Asta te preocupă?
‎- Printre altele. ‎- A rezolvat problema.
‎O să-i ții mereu partea ‎fiindcă ți-a căzut cu tronc?
‎- Nu mi-a căzut cu tronc. ‎- Sigur…
‎Nu-i iau partea. Și am o iubită.
‎Bine.
‎Ei bine…
‎adio…
‎mortule.
‎Ne pare rău că nu-ți știm numele.
‎Și n-am avut o discuție civilizată.
‎Te-am fi întrebat: ‎„Ce cauți în biroul lui Sarkov?
‎Știi unde e Sarkov? De ce ne-ai atacat?”
‎Dar n-am făcut-o.
‎Nu ți-am fost dușmani. ‎Poate chiar te-am fi putut ajuta.
‎Așa că ne pare foarte rău că te-am ucis.
‎De două ori.
‎Practic, de trei ori.
‎Tu, la clinică, eu și Tilda, la laborator.
‎- Dar am acționat în legitimă apărare. ‎- Da. Da, așa e.
‎- A fost legitimă apărare. ‎- Da. Exact.
‎Bine.
‎Hei!
‎Pare un aparat foto vechi.
‎Mortul ne urmărea.
‎Voaiorul lucra pentru Sarkov. ‎E aparatul lui.
‎De fapt, e al meu. ‎Mă întrebam unde a dispărut.
‎E de când ați câștigat premiul Gregor.
‎E Oscarul pentru genetică.
‎Băga-mi-aș, e Hannah Montana!
‎Așa n-ar fi Grammy-ul pentru genetică?
‎Nu acea Hannah Montana. ‎Cea din Programele de Sănătate.
‎Fata enervantă din sala de așteptare.
‎Cânta tot timpul ‎refrenul din „Ordinary Girl”.
‎Dacă Sarkov nu-i dădea pastilele?
‎Cine știe ce i-au făcut celulele stem?
‎O fi având sindromul încruntării.
‎Trebuie s-o găsim.
‎Își amintește cineva numele ei real?
‎Eu, nu.
‎MAI-AUGUST 2019 - IUNIE-SEPTEMBRIE 2015
‎„Am auzit-o pe H.M. plângându-se ‎doctorului Burke de dureri articulare.”
‎H.M. Nu se poate…
‎ABBI: AM GĂSIT CEVA DESPRE H.M. ‎ÎN JURNALUL MEU.
‎DUREREA ARTICULARĂ ERA UN SIMPTOM. ‎POATE O CHEAMĂ HANNAH MONTANA.
‎TILDA: NU.
‎DR. BURKE: E DE AJUTOR. MULȚUMESC.
‎MESAJ DE LA PAUL: ‎TREBUIE SĂ VORBIM DESPRE SEARA TRECUTĂ.
‎Abbi!
‎ABBI: CHIAR NU TREBUIE.
‎Bună, străino! ‎Ai învățat să folosești telefonul?
‎Bună, tată! Mai știi ‎că am fost diagnosticată cu SADG
‎și am primit un tratament experimental?
‎Aș vrea să vorbim, dar trebuie ‎s-o ducpe sora ta la grajduri.
‎Antrenament de dresaj.
‎Te iei de mine că nu te sun,
‎apoi mă lași baltă ‎ca să-ți duci copilul la echitație?
‎E bine de știut cum stau.
‎Dresajul e sport olimpic.
‎La fel și săriturile pe trambulină. ‎Trimite bani!
‎Nu-ți face griji. Nu rămân.
‎De ce să discutăm problema ta, ‎când poți pleca furioasă?
‎Ce e de discutat? Ați decis. ‎Eu zbor, Rose îmi ia locul.
‎Începe prin a-mi spune ce s-a întâmplat, ‎nu mă respinge.
‎Vrei să auzi că nu pot cânta o notă ‎fără să sparg sticlă?
‎Dacă glumești, ‎am chestii mai bune de făcut.
‎Sau că am auzit de la un cvartal ‎cum m-ați dat afară din trupa mea?
‎Cine ți-a zis de Rose?
‎Cretinul de Simon. I-am zis că-ți spun eu.
‎V-am auzit discutând!
‎„Rose, a fost grozav.
‎Da, al naibii de puternic.
‎Ne scutești de proba ‎pentru o nouă solistă.”
‎Ai pus un microfon aici?
‎Am hiperacuzie, idiotule.
‎E un fel de superauz. ‎Doar că foarte enervant.
‎Grozav! Revenim la glume.
‎S-a întâmplat când am rămas ‎fără pastilele pe care le luam.
‎Auzul meu e foarte sensibil ‎și se intensifică.
‎Inventezi prostiile astea.
‎Nu, nu inventez prostiile astea.
‎Da.
‎Abdomenul tău tare ca piatra ‎îmi distrage atenția.
‎Să-mi frec una!
‎Cretinule!
‎Lasă-mă să fiu furioasă pe tine.
‎Dacă e vorba doar de pastile, mai ia-ți.
‎Nu o să mai aibă efect.
‎Iar tipul care mi-a făcut asta s-a cărat.
‎Îl căutăm, dar nu știm de unde să începem.
‎Atunci… Ce opțiuni avem?
‎Includeți-mă în discuție. ‎Prefaceți-vă că e o decizie grea.
‎Chiar e o decizie grea.
‎Zău. Și e doar temporar. ‎Toți am fost de acord cu asta.
‎Și ce facem dacă nu e temporar?
‎Nu știu.
‎- Unde te duci? ‎- Să îndrept situația asta.
‎Zău așa…
‎PORTRETE
‎JUAN: PRENUMELE EI E HANNAH
‎Cine e Hannah?
‎ABBI: NE MAI TREBUIE NUMELE DE FAMILIE
‎Hannah. Nimeni important.
‎E doar o altă pacientă ‎din Programul de Sănătate.
‎Cu ea ai fost ieri?
‎Nu, n-am văzut-o de ani de zile.
‎Am dat peste niște tipi din program ‎când îmi luam medicamentele.
‎Vorbeam despre Hannah, ‎dar nu ne aminteam cum o cheamă.
‎De asta n-ai venit acasă ‎până azi-dimineață?
‎Ne-am gândit să ieșim la o bere.
‎Ar fi trebuit să sun, îți cer scuze.
‎Îți accept scuzele.
‎Programul de Sănătate…
‎Haide!
‎CLINICA DE SĂNĂTATE
‎Grozav!
‎Super!
‎Hei!
‎E cineva aici?
‎Abbi, tu ești?
‎Dr. Burke! Ești teafără?
‎Da. Doar… am avut un coșmar.
‎Părea unul foarte urât.
‎Am început un tratament nou.
‎Pentru alergii.
‎Ca efect secundar, am coșmaruri recurente.
‎- Facem schimb. ‎- În ăsta mi-a fost zdrobit craniul.
‎Oferta mea rămâne valabilă.
‎Ai avut noroc cu lista pacienților?
‎Ciudat. Credeam că am visat asta.
‎Cutia?
‎Ar trebui să adaugi și somnambulismul ‎pe lista efectelor secundare.
‎Alături de iluziile deșarte.
‎În visul meu, lista era aici.
‎Ați aflat ceva?
‎Trebuie să-mi iau tratamentul.
‎Poate n-ar trebui.
‎Nu e o opțiune.
‎Bun, care e problema ei?
‎Are o reacție nocivă ‎la un nou protocol de tratament.
‎- Pe limba mea. ‎- Are coșmaruri.
‎Facem schimb!
‎Aș încuraja delincvența unui minor.
‎Am vârsta legală în Mexic.
‎Atunci, merge.
‎Deci avem deocamdată doar un prenume.
‎- Poate. ‎- Sigur o cheamă Hannah.
‎Prenumele nu mă vindecă ‎și nu-mi împiedică trupa să mă concedieze.
‎Una peste alta, ne merge bine.
‎Ai grijă cu spray-ul ăla, Abbi!
‎Vinul ăsta e… roșu.
‎Nu, Tilda are dreptate. N-avem nimic.
‎Trebuie să-l găsim rapid pe Sarkov.
‎PAUL: TE ROG, SUNĂ-MĂ.
‎M-am săturat să-mi tot mint iubita.
‎- Începe să intre la bănuieli. ‎- O vom găsi pe Hannah.
‎- Și pe Sarkov. ‎- Și pe Sarkov.
‎MĂ SIMT GROAZNIC.
‎- Sunt sigură. ‎- Ia te uită!
‎Paharul lui Abbi e pe jumătate plin, ‎iar al meu e pe jumătate gol.
‎Putem întreba mortul unde e Hannah. ‎Ne trebuie o tablă Ouija.
‎De fapt, nu ne trebuie.
‎Pot spune cu mâna pe inimă ‎că nu mă așteptam să fac asta azi.
‎Am văzut destule filme horror să știu
‎că e o idee proastă ‎să readuci pe cineva din morți.
‎O idee proastă de genul ‎„macetă înfiptă în piept”.
‎Haide, fii încrezător!
‎Bine. Sunt încrezător că e o idee proastă.
‎Data viitoare încearcă să ai ideea proastă ‎înainte să îngropăm cadavrul.
‎Nu va mai exista o dată viitoare.
‎Sunteți siguri legat de asta? ‎Învierea tinde să iasă cam urât.
‎În filmele pe care le-am văzut.
‎Vedeți? Dr. Burke e de acord cu mine.
‎- Ce? A fost ideea ta. ‎- Nu. A fost gluma mea.
‎- A fost ideea ta. ‎- Are cineva o idee mai bună?
‎Atunci retrezim la viață… mortul.
‎De unde știi că va funcționa?
‎Plaga toracică a continuat ‎să i se vindece post-mortem.
‎Cred că șansele sunt de 50%.
‎Celulele sale stem sintetice ‎sunt încă active. Mi-l dai?
‎- Ce e în cutie? ‎- Te rog, oprește-te!
‎Doamne!
‎Uimitor!
‎Se simte atracția. E aproape magnetică.
‎N-o să uit în veci sunetul ăsta.
‎Bine. Obiectiv vorbind, e foarte tare.
‎N-aș folosi cuvântul ăsta.
‎PAUL: TE ROG, NU MĂ IGNORA.
‎- Nu răspunzi? ‎- Nu, mersi.
‎- Cât o să dureze? ‎- Ceva vreme.
‎Trebuie să i se reatașeze capul.
‎- Ce facem între timp? ‎- Mă duc să iau o pizza.
‎- Bună! ‎- Salut!
‎Nu poți dormi?
‎Glumești, nu? ‎Cum să dormi cu tot zgomotul ăsta?
‎Da.
‎Înțeleg problema.
‎Pentru tine, locul ăsta e un mormânt.
‎Dar aud cum vă face stomacul, ‎pârțurile secrete, bombănelile.
‎Burke e supărată pe noi ‎pentru discuția asta.
‎Liniște, vă rog! Unii încearcă să doarmă.
‎Cel mai cumplit se aude ‎cum se vindecă gâtul mortului.
‎Ca o toaletă înfundată în iad.
‎Tot mai crezi că e o idee proastă?
‎Cred că vreau să-l găsesc pe Sarkov.
‎Și să mă vindec.
‎- Tu? ‎- Tipul a încercat să mă omoare.
‎Sincer, nu m-ar deranja să rămână mort.
‎- Chiar dacă nu te faci bine niciodată? ‎- De ce-ți faci atâtea griji?
‎Trebuie doar să te legi de un calorifer.
‎Îți poți vedea de viață.
‎Nu știu cum ar reacționa Darcy.
‎Măcar ai ști sigur ‎dacă e iubire adevărată,
‎în ciuda obliterării.
‎Ca tine și PJ?
‎Povestește-mi despre Darcy. Cum e?
‎E absolut grozavă.
‎Ne știm din primul an de școală.
‎E… E pictoriță.
‎Nu asta am întrebat.
‎A mai avut câteva relații proaste.
‎Și poate fi puțin sperioasă.
‎Și toate minciunile mele nu ajută, ‎chiar dacă încerc s-o protejez.
‎Poate ar trebui să-i spui adevărul.
‎I-ai spus adevărul lui PJ?
‎Nu cred că sunt în măsură ‎să dau sfaturi despre relații.
‎Cred că și-a revenit.
‎Cineva ar trebui să vorbească cu el.
‎- Abbi! ‎- Abbi!
‎- Durerea! Te rog! ‎- Bine, gata.
‎- Bine, gata! ‎- Te rog!
‎Dr. Burke a zis că pot să-ți dau asta. ‎E mai bine?
‎Puțin.
‎Mă simt de parcă mi s-a tăiat capul. ‎Ce-am pățit?
‎Nu am făcut cunoștință.
‎Eu sunt Abbi. Tu cine ești?
‎Unde e Sarkov?
‎- Ce i-ați făcut? ‎- Noi…
‎Nu știm unde e.
‎Normal că a fugit.
‎- Băga-mi-aș! ‎- Cu ajutorul tău, sperăm să-l găsim.
‎Să vă ajut? M-ați îngropat de viu.
‎Erai mort.
‎Orice mi-ar fi făcut Sarkov, ‎nu mă lasă să mor.
‎Să mor de-a binelea.
‎Cumva, încă simt frigul. ‎Simțeam mirosul pământului ud. Și…
‎Cartonul.
‎Cum te-ai întâlnit cu Sarkov?
‎I-am văzut reclama la sală.
‎Spunea că testează ‎un nou stimulent muscular.
‎Părea pe bune. Plătea cu bani gheață.
‎A funcționat o vreme. ‎Eram mai puternic, mai rapid.
‎Dacă mă tăiam la ras, se vindeca pe loc.
‎Da, sună perfect.
‎Rana se vindeca. ‎Dar durerea tăieturii rămânea.
‎I-am spus lui Sarkov.
‎Atunci a început… să experimenteze.
‎Înțeleg.
‎De ce te-ai tot întors?
‎N-am avut de ales.
‎Aveam nevoie de el să mă vindece.
‎Tu de ce îl cauți?
‎A făcut experimente pe mine ‎când eram mică.
‎Acum am nevoie să mă vindece.
‎Mult succes!
‎Deci nu știi unde e, nu?
‎Speram să știți voi.
‎Și fata de la bar ‎pe care o urmăreai, Hannah?
‎Unde e? Ce voia Sarkov de la ea?
‎Voi vreți ceva.
‎Și eu vreau ceva.
‎Mi se pare corect.
‎Vreau să mă omori.
‎Și s-o faci cum trebuie de data asta. ‎Dacă îmi promiți asta…
‎îți spun ce știu.
‎Ne-ai putea ajuta să-l găsim.
‎Am dureri constante.
‎Vreau doar să se termine.
‎Da. Lasă-mă să vorbesc cu ceilalți.
‎Încă ceva!
‎- Vrea să fie nedureros. ‎- Eradicare nedureroasă?
‎Găsesc eu o soluție.
‎De acord. Lumea are destui monștri.
‎Vă dați seama că vorbim ‎despre uciderea unui om? Din nou.
‎- În schimb, primim ce vrem. ‎- Posibil.
‎Ai alte idei?
‎E greu să-i spunem ‎autoapărare de data asta.
‎Consider-o sinucidere asistată. ‎E legală în statul Washington.
‎Așa nu-ți ucizi iubita.
‎La clinica lui Sarkov, ‎e un laborator în spate.
‎Are un laptop cu toate datele voastre.
‎Tot ce vă trebuie e acolo.
‎Nu! Nu vrem să atragem atenția. ‎N-ar trebui să fim aici.
‎După câte am făcut, ‎ne ferim de încălcarea proprietății?
‎PAUL: POT DOAR SĂ-ȚI TOT CER SCUZE.
‎- Vrei să vorbim despre asta? ‎- Despre ce?
‎- De ce ignori toate mesajele primite? ‎- Nu le ignor pe toate.
‎Bine.
‎Un prieten apropiat…
‎probabil cel mai apropiat, ‎a fost expus la feromonii mei.
‎Văzându-l așa copleșit,
‎nu știu dacă l-aș mai putea privi la fel.
‎Îmi pare rău că ai pățit asta.
‎Da, și mie.
‎Ăla nu e laptop.
‎Da. Nu, chestia aia e o relicvă.
‎O să dureze puțin.
‎Ce-ți face gâtul?
‎Mă doare, din cauza ta.
‎Ce-ai face dacă te-ai trezi pe o masă
‎și ai vedea ‎că-ți scormonesc unii în burtă?
‎N-aș încerca să omor un martor nevinovat.
‎Tu m-ai atacat cu o masă.
‎Tu ne-ai atacat primul. ‎Nu noi suntem personajele negative.
‎Da. Personajele bune taie mereu oameni ‎în timp ce sunt inconștienți.
‎Cine face asta? ‎Aduce oameni acasă și îi taie?
‎Oamenii de știință.
‎Să-i bag undeva!
‎Te strâng lanțurile?
‎Mă doare.
‎Peste tot. Tot timpul.
‎Datorită lui Sarkov.
‎Da.
‎Sufăr de hiperacuzie din cauza lui.
‎Dacă ai strănuta acum, aș simți ‎că mi se izbesc pietre de craniu
‎și ace îmi străpung timpanele.
‎Chiar și cu căști.
‎Mi-a făcut atâtea promisiuni!
‎M-a transformat într-un mort viu.
‎De asta îl căutăm, ‎ca să-l facem să ne repare.
‎Tipul ar vinde-o și pe maică-sa.
‎Apropo, eu sunt Tilda.
‎Da, știu.
‎Te urmăream, mai știi?
‎Doug.
‎Ai face bine să nu-mi rupi mâna.
‎Mai bine m-ai omorî.
‎Bine.
‎Grozav! Acum iau tratamente în somn.
‎- Syd, ce-ai pățit? ‎- Ce? Nimic, am avut un coșmar.
‎- Sunt bine. ‎- Trebuie să fi fost un coșmar oribil.
‎Am visat că luam un tratament nepotrivit.
‎Da, e înfricoșător.
‎Dacă nu te superi, am treabă.
‎Ce…? Cum te vei ocupa de Doug?
‎- Adică de tipul mort? ‎- Da, de el.
‎Îl voi seda ‎cu o doză mare de pentobarbital.
‎Își va pierde cunoștința, ‎inima și creierul nu vor mai funcționa.
‎Va simți că adoarme.
‎E bine. Sună bine.
‎Apoi îi dezmembrăm trupul ‎și îl dizolvăm în acid.
‎Acid?
‎Distrugerea la nivel celular ‎necesită acid.
‎- E oribil. ‎- E mai eficient decât decapitarea.
‎I-am tăiat capul înainte să-l cunosc.
‎Încă simte lucruri și după ce moare.
‎Sunt sigură că nu va simți.
‎Bine, și „Primim 80% din încasări”.
‎Ești ca un manager de bar,
‎care promite trupei o parte mare ‎din încasări, dar nu-i dă nici 20%.
‎Nu ziceai că lumea are destui monștri?
‎Iar tu nu ne promiteai lucruri?
‎- Am discutat despre asta? ‎- Trebuie să discutăm?
‎Tilda, dacă ai o idee mai bună, ‎sunt numai urechi.
‎Fără supărare.
‎- În sfârșit! ‎- Caută „Program de Sănătate”.
‎Da.
‎PROGRAM DE SĂNĂTATE ‎NICIUN REZULTAT
‎- Nimic. ‎- Caută numele tău.
‎- Nu. ‎- Caută numele Tildei.
‎Numele tău.
‎Trebuie să fie ceva. ‎Oamenii îmi scriu numele greșit cu Y.
‎Îmi pare rău, dar nu e nimic aici.
‎Las-o baltă. Să mergem! Închide-l.
‎Bine. Aveam o înțelegere.
‎- Tilda, unde e? ‎- Volumul!
‎Tilda? Ești bine?
‎- Sunt bine. ‎- Te-a rănit?
‎Sunt bine. Mersi de întrebare, Juan.
‎Unde e, Tilda?
‎L-am eliberat pe Doug.
‎Cine e Doug?
‎- Mortul. ‎- Ce? De ce ai face asta?
‎- Acidul nu e nedureros. ‎- Nimeni n-a zis că e.
‎Și de ce Burke vrea ‎să-l omoare cu el pe Doug?
‎La Doug, moartea înseamnă ‎distrugere celulară totală.
‎Asta înseamnă acid!
‎Vorbești exact ca Burke, pe bune.
‎Ești o idioată!
‎Ce-i cu ea?
‎A mințit cu laboratorul lui Sarkov. ‎Nu era nimic.
‎Juan? Lasă-l în pace.
‎- Te rog. Nu ne poate ajuta. ‎- Nu știm asta.
‎Eu știu.
‎Crede-mă, Juan. Știu.
‎Doamne! Uite-l! Doug! Nu!
‎- Mi-ai promis o moarte fără durere. ‎- Știu.
‎Știu, îmi pare rău. ‎Dar nu obținem mereu ce vrem.
‎Hei!
‎- Măcar spune-ne cum să-l găsim pe Sarkov. ‎- V-am spus.
‎Nu era nimic în laborator.
‎Atunci nu vă pot ajuta.
‎Nici voi nu mă ajutați.
‎Dar… Stai așa! ‎E vorba despre o moarte în acid?
‎Măcar e în condițiile mele.
‎Sper că e doar un alt coșmar.
‎Un coșmar sigur e.
‎Măcar s-a terminat.
‎Ba nu.
‎Nici pe departe.
‎Sunt găleți în magazie. ‎Aduceți câte puteți.
‎Bine.
‎E într-un loc mai bun acum.
‎E în sistemul meu septic.
‎Vorbeam metaforic.
‎L-am tratat ca pe un monstru, ‎dar noi suntem monștrii. Mi-a ajuns.
‎Hei!
‎Renunți după un obstacol?
‎Doug e mort. Hannah a dispărut. ‎Sarkov e cel mai mare semn de întrebare.
‎- E perfect să renunți acum. ‎- Tilda are dreptate.
‎Ba nu, nu are.
‎Ce ți-a făcut Alex e de neconceput, ‎dar nu e ireversibil.
‎- Chiar crezi asta? ‎- Trebuie să cred asta.
‎Și cum ar trebui să-l găsim? ‎Tipul efectiv a dispărut.
‎Nu-i da cine știe ce puteri. ‎Nu e un vrăjitor.
‎Dar e printre cei mai deștepți ‎oameni din lume.
‎Da. Dar tot om e.
‎Oamenii pot fi găsiți.
‎Învierea lui Doug n-a ieșit ‎așa cum v-ați dorit.
‎Dacă ar fi un experiment,
‎ați abandona teoria sau ați încerca iar?
‎Aș încerca iar.
‎Nu sunt om de știință.
‎Dacă ar fi un desen care nu ți-ar plăcea?
‎Aș lua-o de la capăt.
‎M-aș înfuria și aș distruge ceva.
‎Și apoi?
‎Bine. Da, aș lua-o de la capăt. În fine.
‎Care e următoarea mișcare?
‎După Doug, ce ne trebuie ‎e în laboratorul lui Sarkov.
‎Am căutat în laborator.
‎Voi ați căutat. Eu, nu.
‎Să mergem!
‎Nu trebuie să plecați toți.
‎Unul dintre voi m-ar putea ajuta ‎să-l curăț pe Doug.
‎Vreau să vă cer scuze.
‎Eram așa concentrată ‎să-l găsesc pe Sarkov,
‎încât nu m-am gândit ‎la ce-i făceam lui Doug, tuturor.
‎E-n regulă.
‎Când mă transform într-un monstru
‎și ucid ratoni, câini, oameni,
‎nici nu știu dacă gândesc limpede.
‎- Câți câini ai ucis? ‎- Și ratoni. Și oameni.
‎Da. Dar câini!
‎Oameni buni! Gura!
‎Îți dai seama că încerc să-ți cer scuze?
‎Îți accept scuzele.
‎Acum taci.
‎Sunt echipamente în spatele dulapului.
‎Foarte multe echipamente.
‎Am găsit o ușă secretă?
‎E ascunsă după un dulap, ‎deci e o ușă prost amplasată.
‎Nu, eu și Juan nu am găsit ușa asta. ‎Bună treabă!
‎Să mergem!
‎Pentru cine naiba o fi cușca?
‎- Pare a fi sânge. ‎- Am găsit!
‎Am găsit ceva.
‎„Gregor Mendel.”
‎- Părintele geneticii moderne. ‎- Ce previzibil!
‎Vă prezint subiecții ‎Programului de Sănătate din 2015.
‎„Hannah Moore”?
‎Sperii clienții ‎cu odorizantul tău de cameră.
‎Așa că termină sau pleacă.
‎Hannah!
‎Sunt eu, Abbi. Din Programul de Sănătate.
‎- Abbi! Doamne! ‎- Bună!
‎- Termină sau pleacă! ‎- Desigur.
‎De fapt, de asta sunt aici. Ai un minut?
‎- Un minut. ‎- Cum îți mai merge?
‎Încă sunt pe moarte. Mersi de întrebare.
‎Îmi pare rău să aud asta.
‎A încetinit, mulțumită noilor mei doctori.
‎Minutul aproape s-a dus.
‎Ți-l amintești pe dr. Sarkov?
‎Ce-i cu el?
‎Știi pastilele pe care ni le trimite?
‎N-am luat niciodată pastile.
‎Sistemul meu imunitar ‎a respins celulele stem.
‎Sau, după cum a spus dr. Sarkov ‎atât de elocvent, am fost un eșec.
‎Felul cum se purta cu pacienții ‎lăsa mult de dorit.
‎Ai venit pentru pastile. ‎N-am luat nicio pastilă, deci am terminat?
‎Încă ceva.
‎Mai ai un minut.
‎Dr. Sarkov a trimis ‎un alt subiect să ne urmărească.
‎Care noi?
‎Tu, eu, Juan Ruiz și Tilda Weber.
‎De ce și pe mine?
‎Nu știu.
‎Dar știu că, după șapte ani,
‎nu ne-a mai trimis medicamentele ‎și toți am avut reacții adverse.
‎Ți-aș putea explica în detaliu, ‎dar, cum timpul nu-mi permite…
‎- Tilda e banshee. ‎- Asta puteam să-ți spun și eu.
‎Juan e chupacabra.
‎Iar eu sunt sucub.
‎Sucub?
‎- Și cum te descurci? ‎- Groaznic, să știi.
‎Avem nevoie ca dr. Sarkov să ne vindece.
‎Păi, mergeți la el.
‎Nu-l găsim.
‎Ne întrebam dacă ai vorbit cumva cu el.
‎M-a sunat deunăzi. ‎M-a rugat să vin pentru o probă de sânge.
‎- Da? Și ce i-ai spus? ‎- Să se ducă dracului.
‎Ai fi dispusă să-i spui ‎că te-ai răzgândit?
‎Și apoi?
‎Veți fi în apropiere, ‎pregătiți să tăbărâți pe el?
‎Probabil că nu vom tăbărî pe el.
‎Bine.
‎Ce se întâmplă după ce nu tăbărâți pe el?
‎Îl convingem să ne vindece.
‎Asta e tot?
‎Nu înțeleg. Ce altceva ar putea fi?
‎O să mă întorc la muncă.
‎Îmi dai numărul de pe care te-a sunat?
‎L-a blocat.
‎Ascultă, chiar mi-a făcut plăcere ‎să te văd.
‎Salută-l pe Juan ‎și spune-i Tildei să se ducă dracului.
‎Apoi i-a salutat pe Juan și pe Tilda.
‎Ciudat. De obicei îmi zicea ‎să mă duc dracului.
‎Acum mi-o amintesc pe Hannah.
‎I-am făcut 25 de injecții, ‎dar corpul a respins celulele stem.
‎Au! Nu-i de mirare că-l urăște.
‎- De ce-i vrea Sarkov sângele? ‎- Sistemul ei imunitar a învins celulele.
‎Dacă găsește cauza și o contracarează,
‎poate îmbunătăți forța celulelor stem.
‎Tot ce face acum, ‎faptul că ne-a întrerupt tratamentul,
‎o urmărește pe Hannah, ‎e ca să facă un monstru mai bun?
‎Nu sunteți monștri.
‎Mă refer la celulele voastre ‎stem sintetice.
‎- Nici ele nu sunt monștri. ‎- Ne arăți lista din nou, Juan?
‎Da, sigur.
‎Bine. Dacă adună probe de sânge ‎de la subiecți,
‎asta e pista care trebuie urmată.
‎Așa îl vom găsi pe dr. Sarkov.
‎Începem să dăm telefoane.
‎Vă trimit lista pe e-mail.
‎Trebuie să găsesc programul de e-mail și… ‎Ce-i asta?
‎IMPERFECȚII
‎„Imperfecții”.
‎Poate n-ar trebui să ne uităm la acelea.
‎Acum știm cine e adevăratul monstru.
‎Chiar vrem să-l găsim pe tip?
‎Avem de ales?
‎Nu.
‎Nu, nu avem.
‎PAUL: NU TE VOI MAI DERANJA.
‎SĂ ȘTII CĂ MĂ VOI URÎ MEREU ‎PENTRU CE S-A ÎNTÂMPLAT.
‎SUNT UN MONSTRU.
‎ABBI: NU EȘTI UN MONSTRU.
‎Bine. S-o luăm de la început.
‎Ce mama naibii?
‎Juan? Ești acasă?
‎Juan?
‎Sper că ești acasă.
‎Iubitule?
‎Ești acolo?
‎Juan?
‎Te simți bine?
‎Mișto local!
‎Independent.
‎Comerț echitabil.
‎Fără OMG-uri.
‎Simt o temă.
‎Simt o discuție, dar nu mă interesează,
‎pentru că sunt ocupată și închidem.
‎- O caut pe Hannah Moore. ‎- Ai găsit-o.
‎Mă numesc Isabel Finch.
‎Aș vrea să vorbim despre Alex Sarkov.
‎Am vorbit destul despre subiectul ăsta.
‎Abbi Singh a venit și mi-a spus tot.
‎Ți-a spus că celulele stem ‎injectate de el erau sintetice?
‎Nu. Nu mi-a spus.
‎Acum vrei să discutăm?
‎Și tu îl cauți?
‎Da.
‎Atunci grăbește-te.
‎Abbi și prietenii ei îl urmăresc.
‎Grozav! Sper să-l găsească.
‎Mi-aș cruța energia.
‎Între timp, există cercetători,
‎colegi de-ai lui,
‎la fel de nesăbuiți și de periculoși,
‎care merită la fel de mult ‎să fie pedepsiți.
‎Consideră-i…
‎Aperitivul dinaintea felului principal.
‎Aș putea mânca.
‎Sigur vrei să faci asta?
‎Așa îmi pot identifica efectele secundare.
‎- Aș fi vrut să-mi spui mai devreme. ‎- Și eu.
‎Mă simt ușurată să vorbesc despre SADG.
‎Dr. Burke!
‎EI TREBUIE DISTRUȘI
‎Subtitrarea: Lucia Elena Popovici