A NETFLIX SOROZATA
Kemény, hogy Burke és Finch Jekyll és Hyde, mint Juan.
Nem, mint Juan. Én nem vagyok Jekyll és Hyde.
- Mi a különbség? - Érted…
Finch előre eltervezi a gyilkosságokat.
A chupacabra ösztönből cselekszik.
Legitimizálni próbálod a gyilkolást.
Te nem ezt tennéd?
De. Nyilván.
Én meg szívesen bepusztítanék még pár nachót.
Szét kell teríteni rajta a babot,
nem csak úgy rádobálni mindent.
- Aztán… - Kuss!
Burke és Sarkov Burke AGRSZ-tüneteiről beszélnek.
Tudta, hogy valami nem stimmel, csak azt nem, hogy mi. Oké.
Hihetetlen, hogy nem szólt.
Konkrétan hazudott nekünk!
- Rémálmok egy gyógyszertől? - Biztos volt rá oka.
Velünk akarta elvégeztetni a piszkos munkát,
és előadja, hogy szívességet tesz nekünk.
Nézzük a jó oldalát!
Miatta van itt dr. Sarkov.
És miatta fog mindannyiunkat meggyógyítani.
Ja, és előretolakodott. Oké.
Hátha engem is meg tudna gyógyítani párhuzamosan.
Nem? Mindketten alakváltók vagyunk.
Úgy vélem, a „transzformer” jobb kifejezés.
- Nem. A transzformerek robotok. - Mindegy.
Figyi! Még ha Burke-kel…
transzmorferek is vagytok, nem tolakodhattok be a sor elejére.
Velem kezdjük, emlékeztek?
Mivel minden tünetet ugyanaz a fehérjezavar okoz,
dr. Burke kezelése mindenkinél hatásos lesz.
- Ez komoly? - Nagyon úgy tűnik.
Oké. De kit fog meggyógyítani? Juant vagy a chupacabrát?
Ja, nem akarnék örökre chupacabrává változni.
Ne aggódj, arra minimális az esély.
Remélem!
Ha örökre chupi marad, én nem sétáltatom.
Biztos hatalmasat kullant.
Ó, te is itt vagy még!
- Nem jön az Uberem. - Biztos le vagy pontozva.
- Vagy nincs térerő. - Az fura.
- Általában van. - Maradt egy kis nacho.
- Kösz, megvagyok. - Vagy eldob valamelyikőnk.
Vagy sétálsz.
Erre gondoltam én is.
Hannah, várj! Tilda!
Mi?
Egekben a vérnyomásod,
de ezt betudhatjuk az átváltozásnak.
- Mennyire para? - Elég kellemetlen.
Nem hiszem el, hogy magadon kísérleteztél!
Mit képzeltél?
Nem akartam, hogy kinyírjon a rendellenesség, amit én fedeztem fel.
- De én bizonyítottam. - Komolyan?
Hívhattál volna. Hívnod kellett volna.
- Nem vetted fel. - Ezt felvettem volna.
Persze, előtte hagynod kellett volna egy részletes üzenetet.
De visszahívtalak volna.
A lényeg, hogy most itt vagy, mert láttad Yake kutatását.
Nem csak azért, és nem hiszem, hogy ez Yake volt.
Ő sosem volt ilyen precíz.
Visszavezette a hibát egy abnormális fehérjéig.
Abbivel meg arra jutottunk, hogy az őssejtek komoly hatással vannak
a mitokondriális DNS-re meg a fehérjeszintézisre.
És hogy szabadulunk meg a mellékhatásoktól?
Remélem, együtt.
„Nem etikus, amit csinálsz.
Az, hogy kedvedre átalakítod az embereket,
nem minősül gyógyításnak.”
- Nem így beszélek. - De, pont így.
Együtt ki tudnánk küszöbölni a hibát, és visszafordítani a mellékhatásokat.
Mindketten nyerünk.
Mikor utoljára erről beszélgettünk, ragaszkodtál az erkölcsi elveidhez.
Lemondtam az elveimről, mivel az alteregóm sorozatgyilkos.
Hannah! Várj!
Figyelj, tudom, Tilda néha fura tud lenni.
A kaviár fura. Tilda simán csak paraszt.
Nem.
Csak azért mondod, mert mindent hall.
Nem, azért mondom, mert így gondolom. Beszélek vele, ígérem.
Figyi, értem, hogy ti rá vagytok kényszerülve, hogy együtt lógjatok,
de én nem.
Burke-nek akartam szólni Finchről. Megtettem.
Én végeztem.
De kösz, hogy felajánlottad, beszélsz Tildával.
- Jólesik. - Szívesen.
Ugorj be a kávézóba, ha arra jársz!
Az jó lenne.
Mi…?
Azt hittem, a feromon volt.
Mindegy.
Tényleg ugorj be!
Valaki belezúgott a csajunkba.
- Sarkov és Burke? - Abbi és Hannah.
Sarkov és Burke mintha bioszon lennének.
- Abbi, Abbi! - Abbi behódolt Hannah-nak.
Jó válasz, Hannah!
Mit mondott?
Sejtekről, fehérjéről, új kísérletről dumálnak…
- Abbi és Hannah? - Sarkov és Burke, te kretén!
- Ó, oké. - Mintha…
Mintha egy rakás autót hallanék.
Túl nagy a zaj.
Akkor…
Képzeld azt, hogy a hangok külön sávok, mint egy számban!
És húzd le azokat, amiket nem akarsz hallani!
Szerencséd, hogy helyes vagy.
- Hátha bejön. - Oké.
Oké.
Lövészek a helyükön?
Igen!
Célpont megvan?
Én vagyok a célpont?
- Ez lövés volt? - Földre!
- Készüljetek! - Mozgás!
Ne is próbáld, nincs térerő!
- Ki van odakinn? - Nem tudom.
Legalább tíz ember, vagy több. Fegyveresek.
Rászóltak arra, aki ránk lőtt.
Nem szabad megölniük minket.
Egyelőre.
Miért akar mindenki megölni minket? Én cuki vagyok, nem?
Biztos a parasztok, akik Portland óta vadásznak ránk.
Várjunk, ki vadászik rátok?
Egy kvázi állami szerv, a Flux.
A tudományos világ FDA-je. Legalábbis valószínűleg.
FDA? Inkább FBI.
Az állam tudományos titkos rendőrsége.
A lényeg, hogy nagy retkek.
Ja, így már tiszta. Kösz, Tilda.
- Maradjatok itt! - Abbi! Óvatosan!
Szóval…
Hallom, furának találod a kaviárt.
- Mintha lőttek volna. - Igen.
A Flux az, fixen.
Nem igaz, hogy elmentem az állásbörzéjükre!
Bakker! Miért pont most?
Ezt előbb is említhette volna!
- Nem volt rá szükség. - Vitatható.
Nem állítja meg őket örökre. Ki kell szabadítanotok!
- Miért magát? Minket akarnak! - Nem verseny, Annie!
- Abbi! - Ezekre nem vonatkoznak a törvények.
Nincs letartóztatás. Tudományos bérgyilkosok.
Hallottál már a hidegfúzióról? A Tesla halálsugárról?
- Vízmotorról? - Igen. Mese.
Ezt akarja elhitetni velünk a Flux.
És most itt vannak, tehát mennem kell!
Szóval húzz bele!
Én találjam ki, hogy léphetne le?
Amilyen gyorsan csak lehet! Ha rájönnek, min ügyködünk…
Most osztoznál a krediten, mi?
- Te nem akartál! - Oké!
- Dr. Burke? - Igaza van. Mennünk kell!
Oké.
Rémálom a csaj.
- Ki kell menekítenünk Burke-éket. - Sok sikert!
Van kinn egy parancsnoki egység meg egy rakás katona.
Hivatalosan ezt úgy mondják, hogy nekünk „kampó”.
- Leléphettem volna előbb. - Most szóltak a nagy kutyának.
- Mindenki földre! - Földre!
Biztos?
Igen, biztos!
- Helló? - Abbit, Juant vagy Tildát keresem.
Honnan tudja a nevünk?
Nem tudom. De a tiédet mondta először.
Hülye ábécésorrend!
Oké, jövök! Ne lőjenek!
Szép kocsi.
Céges.
Dr. Dominique Crain. Tudományos főtiszt, Flux.
Maga a „nagy kutya”?
- Régi becenév. - Honnan kapta?
Hogy fegyvertelen civilekre lövöldözik?
Az egy túlbuzgó ügynök volt.
- Kap is érte fegyelmit. - Mert az fair büntetés.
Védelmére szóljon, a barátod megette az orrát.
Leharaptam. Nagy különbség!
Intézem, Juan.
A protokoll megköveteli, hogy így járjunk el,
ha felbukkan egy veszélyes K.P.
- „Kápé”? - K.P., különleges páciens.
A Fluxnál így hívjuk a balul sikerült kísérletek áldozatait.
Általában radioaktív majmokra, sötétben világító patkányra vadászunk…
de néha belefutunk pár illegális emberi kísérletbe.
És a K.P.-kkal gyakran elfajul a helyzet.
- És tényleg! - A lényeget!
Portland után felkerültetek a feketelistára.
Ezért jöttünk felfegyverkezve.
Az ügynöke megfenyegette Juant és a családját. Önvédelem volt!
És a randalírozás a raktárban?
Ahol az emberei kísérletezni akartak rajtunk?
Ha az enyémek lettek volna,
most nem beszélgetnénk.
Akkor vagyunk veszélyesek, ha provokálnak.
Kaptok is esélyt bizonyítani.
Gyertek ki békében! Megvizsgálunk titeket.
Mindenki jól jár.
És ha nem?
Sok pletyka kering a Fluxról.
Attól függ, kit kérdezel, mi vagyunk a…
„tudományos rendfenntartók”, „tudományos rendőrség”…
Vagy „tudományos bérgyilkosok”.
Ennél jóval egyszerűbb a megbízásunk.
Miattunk nem kell az embereknek hinniük a szörnyekben.
Aztán adott 15 percet, hogy kimenjünk.
Ez… négy perce volt.
Mindenki?
- Mi meg dr. Burke. - Engem nem említett?
Szerintem nem tudják, hogy itt van.
- És ha megadjuk magunk? - Akkor nem bántanak.
- Nem tudják, hogy itt vagyok? - Elárulhatom.
Ha engem elkapnak, fixen nem lesz gyógymód. Úgyhogy, ne.
Most a lényeg, hogy reggelig túléljük.
Ha a Flux szerint veszélyesek vagyunk, és ő letett a szökésről…
Nem tettem le.
Legjobb, ha folytatjuk a vizsgálatokat.
A mellékhatásokat megszüntető szintetikus őssejt létrehozása
tovább fog tartani… kilenc percnél.
Akkor húzd az időt!
Ráfekszünk az extranukleáris mitokondriális DNS-re.
Meg kell figyelnünk munka közben.
Bár lenne egy stabil, repetitív mutációnk, amit megfigyelhetünk!
Tessék? Nem! Itt biztonságban lesznek?
Megleszünk.
Nem jó ötlet. Láttuk, mit művel a tesztalanyokkal.
Ha több időnk lenne, másképp csinálnánk. De nincs.
- Segíthetnél! - Segítek.
Hallgatom a katonákat, téged meg szemmel tartalak.
Mi a bajod velem?
Ez komoly?
Burke-öt sosem veszélyeztette Finch. Ő maga Finch!
De ezt nem tudtad.
Meghalt miattad két ember.
Nem hagyom, hogy a harmadik olyan legyen, aki számít. Vagy Sarkov.
Tudod, mit? Ezek titeket akarnak.
A ti ügyetek. Én koccoltam.
- Segítek. - Mit művelsz?
- Lelépek. - Nem mehetsz ki!
- Túl veszélyes! - Felnőtt ember.
Hé! A nevem Hannah Moore.
Van egy kávézóm.
Az egyetemi negyedben.
Semmi közöm a kreténekhez. Te nem vagy az.
Nem vagyok tudós. És nem csinálok para dolgokat.
- Bocs. - Tényleg para.
Csak haza akarok menni.
- Mit mondanak? - Semmit.
- Hannah, kérlek, ne! - Abbi, ne!
Srácok, mi történik?
Csak Hannah drámázik.
Abbi, menj vissza!
Mozgás a bejáratnál. Két célpont.
- Ha te mész, akkor én is. - Ne! Túl veszélyes!
- Mert ez nem? - Megőrültetek?
- Azonnal befelé! Mit csináltok? - Engedélyt kérünk!
- Juan! - Megadva.
Tüzet szüntess!
Meglőttek!
Semmi bajom.
- Juan, az elsősegélydobozt! Menj! - Én hozok törcsit.
Hannah! Hannah, semmi baj.
Hannah! Hannah?
Hannah, nézz rám! Minden rendben lesz!
Nem lesz semmi baj. Minden oké.
Mondtam, hogy tüzet szüntess!
Lelőttél egy civilt.
Itt nincsenek civilek.
Csak K.P.-k, katonák és szemtanúk.
Tudod, mit gondol a tanács a szemtanúkról.
Most azt hiszik a K.P.-k, hogy háborút hirdettünk ellenük.
Mert így is van.
Én nem így intézem a dolgokat.
Élve kellenek az alanyok,
de te belekevered a személyes baromságod.
Ha nem engedelmeskedsz,
nyugdíjas korodig takaríthatod az állatketreceket.
Ezt akarod?
Sejtettem.
Hány embert akarsz elveszíteni?
A hallásod is sérült, mikor leharapták az orrod?
Senkit!
Nem a féltett K.P.-idről beszélek.
Hány ügynököt áldoznál be?
Láttad, mit műveltek a portlandi laborral.
Ahogy a tákolt laborjaikat is.
Mi komoly elkülönítési protokollt követünk.
A tudósok mindig ezt mondják.
Mi meg takaríthatunk utánatok.
A szörnyeknél csak egy szabály van.
Ameddig élnek, addig hullanak az emberek.
Nosztalgikus.
Én is erre gondoltam. Stanford.
Ó, Stanford! Emlékszel a csirkeszauruszra?
Csirkeszaurusz! Még be se mutatkoztunk egymásnak,
már közölted, hogy visszavarázsolsz egy csirkét dinoszaurusszá.
Te meg azt mondtad, kamuzom.
- Mennyi voltál, 15? - Tizennégy. De kösz.
Te meg a legokosabb diákom.
- Mi lett vele? - Isteni íze lett!
Készen állsz?
Tudod. Vérminta, bőrminta, nyálminta.
Szerintem a vér és bőr elég lesz…
a nyál már neccesebb. Harapósnak tűnik.
- A szemüvegem! - Tényleg!
És fotózz!
- Te! - Helló!
- Ez picit szúrni fog. - Baszod!
Ez is.
Azt a rohadt!
Élve megnyúzlak, és öltönyt csinálok belőled.
Szép kép. Mit követtem el ellened?
Amit ellene.
Ja, mert te vagy Sydney Idje.
Milyen uncsi!
A redukcionista!
Úgy gondolok magamra mint Sydney,
a társadalom által rákényszerített érzelmi korlátok nélkül.
Én vagyok a pszichéjébe vert kétely nélküli Sydney.
Meg aki mindenre szarik!
- Szép! - Nem is figyelsz, mi?
- Még egy szúrás. - Folytasd csak!
Lassan foglak kinyírni.
Jaj, de félek!
Megint a rendőrséget próbálják.
Kapcsolj be!
911, mi a vészhelyzet?
Mentőt szeretnénk hívni! Meglőtték a barátom!
Halló?
Szia, Abbi, itt Dominique!
Már úton a mentő.
Amint megadjátok magatokat, beküldjük.
Milyen beteg állat üzletel másokéletével?
Ha meghal, esküszöm…
Abbi, emlékezz, mit beszéltünk!
A helyedben óvatosan fogalmaznék.
Dugjátok fel a 15 percetek!
Ha így folytatod, egész éjjel itt leszünk.
Igazad volt Portlanddel kapcsolatban. Az súlyos volt.
- De gyűjtöttetek egy csomó adatot. - Nem csak azt.
Vér- meg szövetmintát. Feromont.
Már csak azt nem tudom, mire képesek.
Van rá mód, hogy mindketten megkapjuk, amit akarunk.
Bármit megtennék, hogy rendes kávéhoz jussak.
Tilda?
Gyengén ver a szíve.
Lassan.
Ha nem visszük hamarosan kórházba…
Bakker, alig ismerem,
de mintha kitépték volna a szívem.
- Tudom, hülyén hangzik. - Nem.
Nem kell valakit régóta ismerned ahhoz, hogy fontos legyen.
Nem kellett volna itt lennie. Csak segíteni akart.
Hozott pár rossz döntést.
Örülnél, ha minden rossz döntésedért bűnhődnöd kéne?
De nem érdemli meg, hogy meghaljon.
Erre gondolhattál volna, mielőtt kiüldözöd.
Figyeljétek! Dolgom van.
Nem gondolta komolyan.
De. És igaza van.
Kiköpött nagyanyám. Jé, videó is van!
Nem vagy elég szép, hogy ilyen ostoba legyél!
Oldozz el végre, hogy kicsinálhassalak!
És úgy is beszél.
Köszönj Sydney-nek! Szia, Sydney!
Téged aztán nagyon bír!
Mit mondott még?
- Sok mindent. - Konkrétan?
Ő a tudatalattid, Sydney. Biztos tudod.
Nem kell mindent komolyan venni, amit mond. Pszichopata. Nem én vagyok.
Gyakorlatilag, de.
Pszichológiailag és genetikailag is.
- Ugyanaz a DNS-ünk? - Igen.
Ez vagy te, ez meg Finch.
Őrület!
- Ugyanaz a DNS, más formában. - Mutasd a karod!
- Semmi. - Pontosan!
Öt mintát vettem.
- Ötöt? - Az teljesen oké.
A lényeg, hogy nem közösek a sérülések.
Vagyis a sejtjeim visszaállnak őssejtekké, mielőtt Finchcsé változnék.
Nem vándorolnak a sebesülések? Fáj a májam.
Meg kell figyelnünk az átváltozást. Készen állsz?
- Azért az túlzás. - Oké.
Dr. Burke!
- Nem érünk rá! - Mi a baj, Abbi?
- Meglőtték Hannah-t. - Mi van?
Az melyik is?
Melyiket használta Dougon?
- Ő egy félresikerült kísérlet. - Melyiket?
Áruld el neki!
- De… - Most!
Ezt.
Azzal várhatnál még.
A hallásod mentett meg minket.
Ja, Hannah-n is segített.
Nem te lőtted le, hanem a fluxosok.
Miért vagy ilyen kedves velem?
Mert fontos vagy.
Akkor szerencsés lány vagyok.
Mert neked, Juan Ruiz, nagy szíved van.
- Abbi, ez őssejt? - Dougé.
- Biztos ezt akarod? - Nem.
Akkor ne csináld!
Ne mentsem meg az életét?
Doug rémes állapotban volt tőle. Folyamatos fájdalmai voltak.
Neki ott volt a választási lehetőség. Hannah-nak is jár.
Nem úgy tűnik, mintha megadnád neki.
- Szia! - Abbi?
Minden rendben lesz.
Mi ez?
Zenével álcázzák a mozgásukat.
- Működik. - Hol a fülesed?
- A nappaliban. - Menjetek az emeletre!
Tilda, te figyeld a földszintet!
Én ellenőrzöm a ház többi részét.
Én itt maradok.
Leválasztom a sávokat.
Leválasztom a sávokat. Bakker!
Gáz kiengedve.
Én kapok levegőt. De te nem!
Sydney-nek igaza volt.
A sejtek visszaváltoznak embrionális őssejtekké,
mielőtt Finch-sejtek lesznek belőlük.
Hallod, mi történik?
- Dulakodnak. - Feláldozzák érted magukat.
Magukért harcolnak.
- Mondogasd csak! - Én csak tartom magam az egyezséghez.
Ők védik a labort, hogy Sydney-vel befejezhessük a melót.
- Téged nem is érdekel a kezelés. - Honnan veszed?
De Sydney-t igen.
És reméli, hogy észhez térsz, és jót cselekedsz.
De mi tudjuk, hogy hiába.
- Fárasztó vagy. - Nem bírsz magaddal.
Mint a skorpió a hülye allegóriában.
- Van, akit szívesen megfojtanék. - Nincs hozzá puncid.
A sejtjeid emlékeznek rá, milyennek kéne lenniük.
Lenyűgöző dolog az emlékezet, mi?
- Rájöttél, ugye? Kamu. - Még nem.
Elegem volt belőled.
Soha többé nem fog bízni benned.
Ugye tudod?
Senki nem megy át az ajtón!
Meglőttek hangágyúval.
De csak seggre estem.
Engem elektromos söréttel. Kicsit csikizett.
Én immunis vagyok a mérges gázra.
Visszavonulnak.
Nem. Ennek semmi értelme. Bekerítettek. Miért vonulnak vissza?
Azt hiszik, megvan, amit Crain akart.
Hannah!
Hála az égnek!
Jaj, ne!
Ne!
Az én hibám!
Nem.
A fegyverekkel, amiket ellenünk vetettek be,
csak a határainkat tesztelték.
Az egész csak teszt volt.
- Megpiszkáltak és megbökdöstek. - Megint.
A K.P. nem „különleges pácienst”, hanem kísérleti patkányt jelent.
És kibaszottul elegem van belőle!
Inkább halok meg harc közben, minthogy mikroszkóp alatt éljek!
Látni akarják, mit tudunk?
Mutassuk meg nekik ma este!
- A kísérleti patkány visszaharap! - Így is van!
Szörnyekre vágytok?
Megmutatjuk, milyen egy szörny!
- „A kísérleti patkány visszaharap”? - Tildánál működött.
Nem hiszem, hogy a beszéded volt rá hatással.
A kurva feromon!
A fegyvereknek azonnal végezniük kellett volna velük.
Lenyűgözőek ezek a K.P.-k!
És hidegvérű gyilkosok.
Igen.
Nekem élve kell Burke.
Sponson ügynök, mozgás a bejáratnál.
Indulás!
Két barom
meg még nyolc másik a parancsnoki egységig.
És van két lövész az erdőben.
Juan, lövészek!
Tilda! Maszk!
Földre! Térdre!
- Fuss! Nem én vagyok az ellenség. - Földre!
Hanem ti.
Úristen!
Tudom. Azt hittem, a mellékhatások egy hiba, de nem!
Hét évig próbáltam kijavítani, amit nem is kell.
Rájöttél? Meg tudsz minket gyógyítani?
Igen. És nem fogod elhinni, mennyire egyszerű.
Csak szabályozni kell a mitokondrium fehérjeexpresszióját,
és kész!
Megcsinálod?
- Igen, idővel. - Alex!
Nem, figyelj!
- Iszonyú közel járunk. - Segítenünk kell a srácokon!
Nem látod, mi történik? Embert kell csinálnunk belőlük.
Így lesz. Persze!
- Csak… - Bevezetés a modern költészetbe.
Nem hiszem el, hogy ezzel jössz!
Bevezetés a modern költészetbe.
Nem fair!
Sydney, nyolcéves voltam!
Egy bukta az egyetemi diplomámba került volna…
Bevezetés a modern költészetbe, Alex!
Nem lett volna szabad elárulnom.
Jó.
Megcsinálom az ellenszert.
De akkor kvittek vagyunk.
Rendben?
Mi lesz a Fluxszal?
Őket intézem.
Juan!
Segítesz kicsit?
Ferro, jelentkezz! Hat óránál óvatosan!
NINCS JEL
Goreman, veszed?
Hudson?
Dr. Crain? Egy percre.
Úton az erősítés.
Úgysem érnek ide időben.
Jól van, tartsunk egy kis szünetet!
Mindkét fél hibázott.
Abban egyetérthetünk, hogy nem ezt akarjuk.
- Nekem nem úgy tűnt. - Nincs miről beszélnünk.
- Szuper! - Hannah!
- Gondoltam, hátha kell. - Igen!
Lehet, hogy nem most kéne ezt.
Nem akarok bajt.
Tegye le a fegyvert!
Inkább nem.
- Látta, mit műveltem a barátjával, nem? - Inkább kollégának nevezném.
Jól fontolják meg, mi a következő lépés!
Felkerültek a feketelistánkra.
Ezért az erődemonstráció.
Cuki!
Esélyt adunk mi is, hogy megadják magukat.
És ha nem?
Akkor majd mi.
Nem pont erre gondoltam.
Csak úgy lehet ennek véget vetni, ha megöljük Crainéket.
Már elkezdték.
De még ez sem állítja meg a Fluxot. Örökké vadászni fognak rátok.
Nem téved.
Bármit odaadunk.
A szintetikus őssejtek kutatási anyagát,
élő mintát is akár.
Engedjék el őket, és magukkal megyek.
És ha nemet mondok?
Akkor marad az A terv.
Nekem megfelel.
Áll az alku!
Hannah!
De jó, hogy már nem vagy halott!
Mi az, hogy „már nem”?
Ne próbáljatok megmenteni!
Mondott valamit?
Nem. Csak hangosan gondolkodtam.
Nem pakolhattam túl sok mindent.
Ideje indulni.
Dr. Burke…
Köszönöm.
Abbi…
öntözd a virágaim!
Az megvan, hogyha rendetlenkednek, az alkunak lőttek?
Igen. Ők is tudják.
Maga a mintapéldány, de még nem árulta el a képességét.
- Aggódik, jó döntést hozott-e? - Valahogy úgy.
Megdöglesz, Crain!
Hallasz?
- Megöllek! - Elég jó!
Akkor hozzáírhatjuk a listához, hogy meg kell menteni Burke-öt.
Nem megyünk utána.
Ki mondta?
Burke.
Nekem suttogta.
„Ne engedjétek el Alexet, ő meg tud gyógyítani.
Ne próbáljatok megmenteni!”
Ezt mondta?
Valamiért úgy érzem, nem lesz könnyű itt tartanunk Alexet.
Nem. Épp meglógni próbál.
Viccel, ugye?
- Csak gondoltam, levegőzöm kicsit. - Minden cuccával?
Nem minddel.
Nem megy sehova.
Hogy akartok megállítani?
Majd én.
Bevezetés a modern költészetbe.
- Ezt te nem használhatod! - Burke mondta, hogy emlékeztessem.
Tisztázzuk! Ha meggyógyítalak titeket, jöttök eggyel.
Jó. Oké.
És enyém az emeleti vendégszoba.
Akkor…
Sikerült!
Meggyógyít!
Meggyógyít.
Miért érzem úgy, hogy az ördöggel kötöttünk alkut?
A feliratot fordította: Tardos Hanna