‎UN SERIAL NETFLIX
‎- Nici nu o să discutăm despre asta? ‎- Nu e nimic de discutat.
‎Ai plănuit o excursie în Europa ‎fără să-mi spui.
‎Ți-am spus că mă gândesc să merg.
‎Da, că te gândeai la asta.
‎Apoi ți-am arătat ‎hotelul rezervat la Paris.
‎Am dezbătut avantajele ‎și dezavantajele unui bilet Eurail.
‎Ai mers cu mine ‎să-mi reînnoiesc pașaportul.
‎Dar nu mi-ai spus că pleci.
‎Și trei luni înseamnă mult.
‎Înseamnă atât cât vrei tu să fie.
‎Deci asta-i tot? ‎Mă lași aici, pur și simplu?
‎În mai multe feluri.
‎Termină cu prostiile, Jeff.
‎Băga-mi-aș!
‎Jeff? Doamne!
‎Jeff!
‎Ajutor!
‎Să mă ajute cineva!
‎Te pot ajuta eu.
‎E iubitul meu.
‎Cred că e…
‎Doamne!
‎Dumnezeule!
‎Bună!
‎Cum te simți?
‎Te referi la plaga împușcată
‎sau la faptul ‎că am devenit monstru fără voie?
‎Nu ești un monstru.
‎M-ai readus din morți.
‎E definiția clasică a monstrului.
‎Ești în viață.
‎Da, grozav. ‎Prima dată a fost nemaipomenit.
‎Dacă puteam să te salvez altfel, o făceam.
‎Știu că voiai doar ‎să faci ce trebuie, dar…
‎La naiba! Doare!
‎De la cinci ani mi s-a spus ‎că voi muri până la 40.
‎Mi-am petrecut toată viața ‎pregătindu-mă pentru o moarte timpurie.
‎Împăcându-mă cu asta.
‎Înțeleg.
‎După atâtea pregătiri mentale,
‎să afli că ești nemuritoare ‎e o schimbare de paradigmă uriașă.
‎Cum adică nemuritoare?
‎Credeam că ai înțeles când am vorbit ieri.
‎Deci o să trăiesc cu durerea înfiorătoare
‎- …provocată de glonț pe veci? ‎- Nu. Nu pe veci.
‎- Sarkov caută un leac. ‎- Un leac?
‎O celulă stem sintetică ‎fără efecte secundare.
‎Ai încredere că o va face?
‎Nu. Sunt cu ochii pe el.
‎Toți suntem. Dacă nu o face, ‎voi găsi o cale să te vindec. Promit!
‎Ai făcut deja mai mult decât suficient.
‎Nu e vina ta.
‎Ba cam e.
‎E și nu e. Da, ai făcut un lucru greșit.
‎- Dar l-ai făcut cu un motiv bun. ‎- Spune-i asta lui Hannah.
‎O să-i treacă.
‎Are nevoie de timp ‎să se împace cu nemurirea ei,
‎pe care acum o are din belșug, ‎datorită ție.
‎Nu e amuzant.
‎E puțin amuzant.
‎Ești binedispusă.
‎Normal. O să mă fac bine.
‎O să ne facem bine.
‎- Ne facem bine. ‎- Cine se face bine?
‎- O să ne facem bine. ‎- Da.
‎Dar nu știm când. ‎Controlați-vă așteptările.
‎Vei putea cânta din nou ‎și vei merge în turneu.
‎Iar tu nu vei mai ucide ‎oameni la întâmplare.
‎Știți că pierderea abilităților ‎implică și dezavantaje, nu?
‎Dezavantaje că nu mai ucid oameni?
‎Va fi mult mai greu ‎să o salvăm pe dr. Burke.
‎Cu ce e diferit pentru tine? ‎Nu-ți folosești feromonii.
‎Ba îi folosesc.
‎- La nevoie. ‎- Nu contează.
‎Syd a spus clar.
‎Fără operațiuni de salvare.
‎Trebuie să facem ceva.
‎Syd s-a înțeles cu Flux ‎ca să ne protejeze.
‎Dacă mergem după ea, vom redeveni ținte.
‎Ce ciudat!
‎Și enervant. Pentru ce e?
‎O alertă de știri cu chupacabra, ‎Teroarea din Tacoma, monștri și Bigfoot.
‎Bigfoot nu există.
‎„Teroarea din Tacoma lovește din nou”?
‎Ce bine! Tu ești.
‎N-o să avem probleme.
‎Asta nu e o celulă de închisoare.
‎Firește că nu e.
‎Ce crezi că facem la Flux?
‎Cred că sunteți o organizație ‎cvasiguvernamentală secretă,
‎menită să suprime progresele științifice ‎care pun în pericol siguranța națională.
‎Nu torturăm oamenii de știință.
‎Spuse femeia care mi-a luat ‎un sac negru de pe cap.
‎Da, avem responsabilitatea ‎de a suprima știința periculoasă.
‎Dar îi și încurajăm pe oamenii de știință ‎cu idei constructive.
‎Nicio fereastră.
‎Foarte încurajator.
‎E pentru siguranța ta.
‎Și a ta?
‎Poate un pic.
‎Celulele tale stem sintetice ‎ne stârnesc curiozitatea.
‎Potențialul lor e evident.
‎Ar putea fi un panaceu ‎pentru orice boală genetică.
‎M-ai întrebat ce e locul ăsta.
‎Până la urmă, depinde de tine.
‎Poate că asta e celula ta.
‎Sau poate că e momentul tău ‎în lumina reflectoarelor.
‎Trebuie doar să dovedesc valoarea ‎celulelor stem sintetice.
‎Vezi?
‎Știam eu că ești deșteaptă.
‎Cum te aștepți să fac asta?
‎Nu e evident?
‎Doctore, vindecă-te singur!
‎Tilda, aia e banda poliției.
‎Sigur a fost un monstru.
‎Uitați-vă la perete.
‎Ceva sigur l-a escaladat.
‎Dar cine? Niciun alt subiect nu a indicat ‎efecte secundare similare cu ale lui Juan.
‎Cunoscându-l pe Sarkov, ‎ar putea fi un alt subiect în libertate.
‎Oricine ar fi, pun pariu că e singur. ‎Și speriat.
‎Darcy?
‎Darcy! Priviți! E… E Darcy.
‎Salut! Vino încoace! Bună!
‎Ce faci…? Ce…? Ce cauți aici?
‎- Mă asigur că n-ai murit. ‎- Da.
‎De unde ai știut că sunt aici?
‎După Portland, am activat Find My Friend.
‎Pe telefonul tău.
‎Dar de ce? De ce ai face asta?
‎Ți-am zis, ca să mă asigur că n-ai murit.
‎Că tot veni vorba…
‎- Darcy! ‎- Pentru că mă ignori de două zile.
‎Îmi spui și mie ce-ai mai făcut?
‎Timp de două zile?
‎O să-ți spun, promit. ‎Dar trebuie să mergem acasă.
‎E un monstru în libertate.
‎Alt Chupi?
‎- Nu mai e niciun alt Chupi. ‎- Nu știm sigur ce e.
‎Discutăm acasă, bine?
‎Haide! Hai, Darcy.
‎Pa, fetelor! Ne mai vedem, bine? Pa!
‎Acum depinde doar de noi.
‎Să vorbim cu supraviețuitoarea.
‎PENTRU TURNEE E NEVOIE DE DUBE
‎- La naiba, e PJ. ‎- Nu pot face asta singură, Tilda.
‎- Sun-o pe Hannah. ‎- Hannah vrea să fie lăsată în pace.
‎Mă poți duce acasă? Trebuie să mă schimb.
‎Bine.
‎Nu m-aș aștepta la o conversație.
‎Doctorul spune că e într-o stare ‎halucinogenă persistentă.
‎Te mai pot ajuta cu ceva?
‎Îmi aduci o cafea de jos?
‎Imediat.
‎Îmi folosesc feromonii.
‎Urme de neurotoxină?
‎Nu știu cum ai făcut asta, ‎dar n-ar trebui să fii aici.
‎Accesul aici e interzis.
‎- Arată-mi un act. ‎- Da.
‎Bine, așteaptă puțin.
‎- Identifică-te sau te electrocutez! ‎- Ce faci? Îmi scot actele.
‎De unde știu că nu ai o armă?
‎Te temi pentru că mă tem eu.
‎Bine.
‎Hai să ne calmăm amândoi.
‎Calmează-te.
‎Nu e nevoie să escaladeze.
‎Vreau doar să văd un act.
‎Uite-l. Vezi?
‎Abbi Singh.
‎Ce nume frumos!
‎Mulțumesc, dle polițist.
‎Sper că măcar rezervorul e plin.
‎N-am vorbit de câteva zile, ‎doar asta te interesează.
‎Mi-ai spus foarte clar ‎că nu vrei să vorbim.
‎Am avut treabă.
‎Da, văd.
‎Bine.
‎Cine e artistul?
‎E priceput.
‎Ăsta e al lui Juan.
‎- E doar un prieten. ‎- Sunt sigur.
‎Da, i-am cam căzut cu tronc.
‎E destul de evident.
‎Dar asta e tot.
‎În plus, are iubită.
‎Doctorul ăsta există măcar?
‎Sau e doar o scuză ca să-ți iei concediu?
‎Asta crezi?
‎Sigur că Sarkov există, dobitocule!
‎- În sfârșit, l-am găsit și mă fac bine. ‎- Du-te-n mă-ta!
‎- Te faci bine? ‎- Mă fac bine.
‎- Pe bune? E uimitor. ‎- Da.
‎Când? O să poți veni în turneu?
‎Poate, nu știu. Eu…
‎Doamne! Îmi pare tare rău.
‎Îmi pare rău că te-am lăsat pe dinafară.
‎Eu doar…
‎Trupa asta e totul pentru tine.
‎Tu ești totul pentru mine.
‎N-ai de ce să-ți pară rău.
‎Tu sigur ai.
‎Sunt gelos, bine?
‎Nu, nu e bine.
‎Juan e doar un prieten.
‎Așa să fie.
‎Taci și arată-mi că-ți pare rău.
‎Da, regina mea.
‎SFÂRCURILE IRITATE
‎Da.
‎N-am nevoie de bonă.
‎Asta-i bine. ‎N-am venit să-ți schimb scutecele.
‎Sydney mi-a zis să vă fac bine, ‎așa că vă fac bine.
‎Ia-ți proiectul închipuit de știință ‎și cară-te!
‎Nu e închipuit. ‎Încerc să găsesc un monstru.
‎Fă-o sus. Și nu încerca ‎să-ți folosești feromonii pe mine.
‎Mi-am creat propriul antidot.
‎Vrei să plec?
‎Spune-mi părerea ta.
‎Tetrodotoxină.
‎La revedere!
‎Așa mă gândeam și eu.
‎Doar că tetrodotoxina asta poate crea ‎o stare halucinogenă persistentă,
‎dacă nu te omoară mai întâi.
‎Cât de persistentă?
‎De peste 15 ore.
‎- De unde o ai? ‎- Monstrul ăla a atacat doi oameni aseară.
‎Neurotoxina asta l-a ucis ‎pe unul dintre ei,
‎iar pe celălalt l-a prins ‎într-o stare de coșmar fără sfârșit.
‎Ai mai văzut așa ceva?
‎E un monstru în libertate. Sigur e al meu.
‎Nu te acuzam de nimic.
‎Succes la vânătoarea de monștri!
‎Nu e o vânătoare.
‎Cu cât îl înțeleg, cu atât îl pot ajuta.
‎Te străduiești foarte mult ‎să înțelegi creatura.
‎Cineva trebuie s-o ajute.
‎Mă întreb de ce nu faci asta ‎și cu abilitățile tale.
‎Merg să-i anunț pe Juan și pe Tilda.
‎Nu ești deloc rezonabil. ‎Îți dai seama că a-l omorî pe Chupi
‎e ca și cum ți-ai tăia ‎craca de sub picioare?
‎Darcy, e periculos.
‎De ce nu înțelegi?
‎Se pare că îi protejează pe cei dragi ție.
‎Ar trebui să-i dai o șansă.
‎Știu că ai o pată cu monștrii.
‎Stai, „o pată” cu monștrii?
‎- Asta e tot ce crezi că e? ‎- Da.
‎Arta mea nu e despre fetișuri.
‎E despre frumusețea interioară, ‎în ciuda defectelor.
‎Îl accept pe Chupi fiindcă ești tu.
‎- Darcy! ‎- Știi ceva?
‎- Rămâi tu. ‎- Nu. Darcy!
‎Darcy?
‎Eu…
‎Neatent.
‎Insensibil. Idiot.
‎Chupi!
‎Ce mi-ai făcut?
‎Te-am peticit. Cu plăcere.
‎Darcy. Darcy! E teafără?
‎E într-un autobuz spre Vancouver.
‎E în viață?
‎Dacă nu, va fi un drum foarte tulburător.
‎Se va întoarce.
‎Se ascunde până va fi în siguranță.
‎Trebuie să-i vorbesc.
‎Nu vrea să vorbească cu tine.
‎Chiar a spus asta?
‎Nu mie, dar, după ce ai fost otrăvit, ‎ai încercat să o muști de față.
‎A zis că vrea să fie singură.
‎- Cum te simți? ‎- Cum mă simt?
‎Iubita mea tocmai m-a părăsit ‎printr-un om de știință.
‎Nu, mă refer fizic.
‎Da, nu-mi pasă de partea emoțională.
‎Păi, mă cam doare.
‎Și cred că treaba cu otrava ‎mi-a dat serios mințile peste cap.
‎L-am văzut pe diavol.
‎Dar pieptul lui era o cușcă.
‎Iar mama și tata erau captivi înăuntru.
‎Și voiam să-i ajut, ‎dar nu mă puteam mișca.
‎Neurotoxina a provocat ‎paralizie și halucinații.
‎În plus, ai primit destulă ‎cât să omori un rinocer.
‎- Ghici de unde știu! ‎- Prefer să nu.
‎Până una, alta, ai niște dureri ‎și ai avut un coșmar.
‎Cred că am avut noroc.
‎Nu e vorba de noroc aici.
‎Chupacabra a metabolizat otrava. ‎Celulele mele stem ți-au salvat viața.
‎Mulțumesc.
‎Presupun…
‎Am pornit târziu la drum.
‎PJ gonea ca să recupereze.
‎Sigur nu vrei o bere?
‎Rose și PJ se certau ‎în legătură cu lista pieselor.
‎Normal.
‎Și, dintr-odată, PJ a început să țipe.
‎„Ia-i de pe mine!”
‎I-am zis: „N-ai nimic pe tine, frate.”
‎Credea că mișunau păianjenii pe el.
‎A ieșit cu duba de pe pod.
‎Apoi îmi amintesc ‎că duba s-a umplut cu apă.
‎Când am ajuns la mal, m-am uitat înapoi.
‎Duba dispăruse.
‎Și Rose…
‎dispăruse.
‎PJ…
‎dispăruse.
‎E în regulă.
‎La naiba!
‎Finch, nu din nou!
‎Bună!
‎Pe loc repaus! A dispărut.
‎Și curăță acolo!
‎Văd că a mai distrus un secvențiator.
‎Aș vrea să știu de ce.
‎Nu știi ce pune la cale?
‎Ce interesant!
‎Ea știe exact ce faci tu.
‎Nu e deloc încântată.
‎Ai vorbit cu ea?
‎Puțin, dar nu constructiv, altfel ‎n-ai fi la al patrulea secvențiator.
‎Mă întreb de ce informația e ‎o stradă cu sens unic pentru voi două.
‎Tu știi ce vrea subconștientul tău?
‎Corect.
‎Dacă vrei să te vindeci, ‎îți sugerez să te grăbești.
‎Pentru că nu mai avem secvențiatoare.
‎Probleme?
‎Da, ea…
‎pare să urască de moarte tabloul ăsta
‎și nu pot spune că nu sunt de acord.
‎Așa că…
‎„Rostește-mi numele.”
‎La naiba cu prostia asta cu Beetlejuice.
‎Accesul e interzis.
‎Arătați-mi actele.
‎- Sper că doctorul e teafăr. ‎- Îi bate inima.
‎Ce faci?
‎Simon a zis că PJ a făcut accident
‎fiindcă a crezut că e plin de păianjeni.
‎PJ suferea de arahnofobie?
‎De când era mic.
‎Uite.
‎Monstrul a făcut asta.
‎Putem afla într-un singur fel.
‎Sunt sigură că e otrava lui.
‎Mai bine să fim sigure.
‎Pa, puiule!
‎Cum mă simt? Asta voiai să mă întrebi, nu?
‎Am venit să-ți spun ‎că-mi pare rău pentru PJ.
‎Și să văd dacă ești bine.
‎Sunt super. Și stau degeaba,
‎așteptând ca Abbi să-mi spună ‎ceva ce știu deja.
‎Chiar dacă monstrul e vinovat…
‎nu știm dacă a fost intenționat.
‎Empatia mea pentru chestia aia ‎s-a dus când i s-a oprit inima lui PJ.
‎Știu că nu vorbești serios, Tilda.
‎De cât timp ne cunoaștem?
‎De șapte ani.
‎Nu. De atunci știm unul de celălalt.
‎Ne cunoaștem de câteva săptămâni.
‎Crezi că după câteva săptămâni ‎știi totul despre mine?
‎Dar știu cum e să pierzi pe cineva drag.
‎Ura te mănâncă pe dinăuntru, ‎dar trebuie să găsești o cale să ierți.
‎Pentru tine.
‎Iertarea îl va aduce înapoi pe PJ?
‎Nu.
‎Atunci ce rost are?
‎Abbi a terminat testele.
‎Tilda, căștile tale.
‎Nu mai am nevoie de ele.
‎După analize amănunțite,
‎sunt aproape sigură ‎că PJ a fost ucis de aceeași neurotoxină
‎ca la celelalte două victime.
‎Puteam să-ți spun și eu asta. ‎Chiar ți-am spus.
‎Asta nu e tot.
‎Neurotoxina monstrului are markeri ‎genetici din celule stem sintetice.
‎Deci e vina lui Sarkov.
‎Da și nu. Markerii nu corespund ‎probelor lui Sarkov.
‎Corespund probelor din Portland.
‎- Nate. ‎- Nate.
‎Dar de ce ne urmărește acum?
‎Pentru că e un monstru.
‎Greșit.
‎Poate că Nate arată ca un monstru, ‎dar e mânat de ceva omenesc.
‎Da, de parcă ai ști tu.
‎Da. Chiar știu.
‎Le-am ucis pe Melanie și Qamara.
‎Stați, îmi faceți și mie un rezumat?
‎Prietenele lui Nate.
‎A, deci e un fel de răzbunare.
‎Ce plictisitor!
‎Îi vânează pe cei la care ținem, ‎ca să ne facă să suferim.
‎Mama și Ben. I-a atacat pe cei dragi vouă, ‎probabil urmează familia mea.
‎Nu știm asta sigur.
‎Nu pot risca.
‎- Bine, vin cu tine. ‎- Și eu.
‎- Nu cred că e o idee bună. ‎- N-am întrebat.
‎Hei! Tinerilor!
‎S-ar putea să vă șocheze.
‎Nu-mi pasă de micul vostru mister.
‎Pentru leac, am nevoie de o voluntară ‎pe nume Tilda.
‎De ce eu?
‎Le-am testat deja ADN-ul, ‎trebuie să-l testez și pe al tău.
‎Bine.
‎Începem?
‎Părinții tăi dețin ambele locuri?
‎Tata avea studioul de arte marțiale,
‎iar mama avea brutăria.
‎Cred că a fost frumos ‎să crești lângă o brutărie.
‎Mirosul de pâine proaspătă.
‎Mai degrabă sunetul tăvilor industriale
‎izbite de podea la ora 04:00.
‎Îmi lipsește sunetul.
‎Ambele afaceri înfloreau.
‎Eram cu toții fericiți.
‎Nu am mai fost atât de aproape de casă ‎de când s-a dus totul naibii.
‎E destul de rău ‎să văd pofta din ochii prietenilor mei,
‎dar să o mai văd ‎și pe fețele rudelor mele…
‎Măcar să le spui că ești la Oxford ‎e o minciună fericită.
‎Mama are nevoie de asta.
‎S-a schimbat mult după moartea tatei.
‎Era cel mai sănătos om din lume ‎și a murit brusc din cauza unui infarct.
‎Acum închiriem studioul acelei librării ‎ca să o scoatem la capăt
‎și a fost foarte greu pentru mama și Ben.
‎Și pentru mine.
‎Doamne, mă simt ca un copil de cinci ani.
‎Vreau la mami.
‎Cunosc sentimentul.
‎De ce șoferii beți scapă mereu nevătămați?
‎- Cum te mai înțelegi cu fratele tău? ‎- Da. Fratele meu… Vorbim din nou.
‎Și…
‎Se apropie ziua Palomei.
‎Abia aștept să merg.
‎- Fără chupacabra. ‎- Da.
‎E nasol să trebuiască ‎să-ți protejezi familia de tine însuți.
‎Pentru leacul lui Sarkov!
‎Juan, fii atent!
‎E Nate?
‎Nu-mi dau seama. ‎Purta glugă când a atacat-o pe Darcy.
‎- Se duce spre brutărie. ‎- N-o să apuce să intre.
‎INTRARE DOAR PENTRU ANGAJAȚI
‎Rahat!
‎- Nu era monstrul. ‎- Era fratele meu.
‎Mereu îi e foame după o seară în oraș. ‎Mama o să-l omoare că a întârziat.
‎Măcar ai apucat să-l vezi.
‎Mersi că nu l-ai mâncat.
‎- Poți să te întorci? ‎- Da.
‎Nu aveai nevoie pe bune de mine, nu?
‎Teoretic, n-am nevoie de nimeni.
‎Atunci ce caut aici?
‎Voiam să-ți transmit condoleanțe.
‎Sigur că da.
‎Sunt sincer. Par sarcastic din fire?
‎Bine.
‎Îți pare rău că a murit PJ.
‎- Mulțumesc. ‎- Câți oameni ai pierdut?
‎Pierderi adevărate.
‎Nu bunici sau hamsteri.
‎Doar pe PJ.
‎Până la doi ani, îi pierdusem pe toți.
‎- Cum s-a întâmplat? ‎- Asta.
‎Exact asta. Asta vreau să spun.
‎Suntem așa obsedați să cuantificăm ‎variabilele minuscule din jurul morții,
‎încât îi ignorăm cel mai întâlnit simptom.
‎Fragilitatea.
‎Ca specie, suntem slabi.
‎Nu poți trata moartea.
‎Mă rog, tu poți.
‎Dar n-ar trebui.
‎Nu vreau asta.
‎Închipuie-ți nemurirea.
‎Nu faci nimic, ‎fiindcă există mereu ziua de mâine.
‎Așa e.
‎Ce a pățit PJ e o tragedie absurdă,
‎cu atât mai absurdă ‎cu cât s-a întâmplat acum.
‎Pentru că, Tilda, sunt foarte aproape ‎să vindec această fragilitate.
‎Celulele tale stem chiar l-ar fi salvat?
‎Ai văzut ce repede ‎metabolizează Juan neurotoxinele.
‎Nu există garanții că PJ ar fi dezvoltat ‎efectele lui secundare.
‎E adevărat.
‎Unele efecte secundare ale celulelor stem ‎sunt specifice.
‎Dar unele ar putea fi universale. Uite.
‎În vasul ăla Petri se dă o luptă crâncenă.
‎Neurotoxina lui Nate ‎contra leucocitelor tale.
‎Ghici cine câștigă.
‎Celulele tale stem sintetice ‎sunt superioare celor ale lui Nate.
‎Evident.
‎Tot nu sunt garanții ‎că vor preveni moartea.
‎Nu caut garanții.
‎Vreau doar să am o șansă.
‎Iar tu, Juan și Abbi
‎aveți cu toții această șansă.
‎Ce propui tu e ‎ca toată lumea să fie ca noi.
‎Niște monștri.
‎Tu îi numești așa, nu eu.
‎Tu îți omori experimentele eșuate.
‎Deoarece credeam că suferă.
‎Și, mai important, ei credeau că suferă.
‎Acum, mulțumită ție, ‎mi-am dat seama de greșelile mele.
‎Nu ADN-ul nostru ne face monștri, ‎ci faptele noastre.
‎N-ar trebui să lucrezi la leacul nostru?
‎Va fi gata până dimineață.
‎Celule stem sintetice reconstitutive.
‎Menite să te facă slab.
‎Mă rog, om.
‎Bravo!
‎Îmi fac griji pentru Tilda.
‎Da, știu.
‎Și eu.
‎O să fie bine.
‎Cum poți fi așa sigură?
‎Pentru că ai tu grijă de ea.
‎TILDA ‎E GATA LEACUL.
‎LEACUL LUI SARKOV E GATA.
‎- Mamă! Abbi! ‎- Dumnezeule!
‎- Abbi! ‎- Doamne!
‎- Pe cine suni? ‎- Pe Hannah.
‎Nu e cam devreme?
‎Ai vrea să aștepți așa o veste?
‎Corect.
‎Abbi? Nu crezi că e cam devreme?
‎Dr. Sarkov a reușit. Leacul e gata.
‎- E gata? ‎- E gata.
‎O să ne facă bine?
‎O să ne facă bine.
‎Cine o să vă facă bine?
‎- Hannah, cine e? ‎- Nu!
‎Nu, te rog!
‎Hannah?
‎Dă-i drumul! Hai, pornește!
‎Hannah!
‎- Hannah! ‎- Hannah?
‎Hannah?
‎Rahat!
‎Abbi!
‎Hannah!
‎VĂ APELEAZĂ HANNAH MOORE
‎Unde ești?
‎Îți vrei prietena?
‎Vreau leacul despre care vorbește.
‎Nate?
‎Hannah?
‎Ușa din stânga. E singur.
‎- L-ai adus? ‎- Unde e?
‎Îți spun unde e când redevin om.
‎Mai întâi vreau dovezi că trăiește.
‎Amândoi știm că trăiește.
‎Nimic nu o ucide.
‎Și am încercat.
‎Acum haide!
‎Nu tu, împuțito.
‎Gura-spartă.
‎Țineți minte, dacă mor, ea…
‎Rahat!
‎Doamne!
‎E în viață.
‎Al m-a avertizat ‎că se poate întâmpla așa ceva.
‎Al?
‎Eu nu…
‎ROSTEȘTE-MI NUMELE
‎Rostește-mi numele.
‎ROSTEȘTE-MI NUMELE
‎Rostește-mi numele.
‎Isabel Finch.
‎Ce ridicol!
‎Tu ești ea, nu-i așa?
‎Nu mi-e frică de tine, Finch.
‎Ți-a luat ceva timp.
‎Coșmarurile astea afurisite!
‎Mie-mi spui?
‎Finch?
‎Da. În sfârșit!
‎Nu mai țip în gol.
‎Nu mai distruge laboratorul.
‎Îmi pui viața în pericol. Și ție.
‎- Nu eu distrug laboratorul, ci tu. ‎- Nu fi absurdă!
‎E un laborator ultramodern. ‎Are tot ce-mi trebuie…
‎Ca să murim amândouă.
‎Crain a zis că, dacă mă vindec,
‎va vedea beneficiile ‎celulelor mele stem sintetice.
‎Iar în adâncul sufletului, știi că minte.
‎Bine. Și acum ce facem?
‎Tu să-mi spui.
‎Tu ești șefa.
‎S-a trezit.
‎Funcționează!
‎Sunt om.
‎Și sunt amețit.
‎Hannah. Unde e?
‎Luați-o spre sud, pe I-5.
‎Vă trimit locația ei în 15 minute.
‎Sau poate te omor acum.
‎Așa n-o s-o găsiți niciodată. Vă jur.
‎- Abbi, dacă minte? ‎- Nu pot să risc.
‎Abbi are dreptate.
‎Tilda, trebuie s-o salvăm pe Hannah.
‎Tu l-ai ucis pe PJ.
‎Atunci știi că nu mă joc.
‎Nu noi suntem monștrii.
‎Idiotule!
‎Dr. Crain? Sunt dr. Lang.
‎Dr. Nate Lang.
‎Din Portland. Da.
‎Sunt cât se poate de viu.
‎Și am ceva ce-ți dorești.
‎E acolo.
‎- Hannah! ‎- Hannah!
‎Bună! Sunt Abbi. E în regulă. ‎Suntem aici. Totul va fi bine.
‎Ajutați-mă!
‎E în regulă. ‎Hannah, ești în siguranță acum.
‎Nu mă simt în siguranță.
‎Nici nu mai știu de câte ori am murit.
‎Zi-mi că l-ai făcut praf pe bou.
‎Oarecum.
‎I-am dat leacul lui Sarkov pentru tine.
‎Deci a scăpat?
‎Doar așa te puteam găsi. ‎Partea bună e că funcționează.
‎Iar tu vei fi prima ‎care îl va primi. Promit.
‎Îmi pare rău că nu te-am protejat. ‎Nu credeam că te va lua în vizor.
‎- Nu credeam că noi două… ‎- Știai că există?
‎Da.
‎Și nu te-ai gândit să mă avertizezi ‎în legătură cu monstrul răzbunător?
‎Te lăsam în pace.
‎Credeam că-mi va ataca familia.
‎Nu știu cum faci asta. Chiar nu știu.
‎Trebuie să plec.
‎Și tu trebuie să pleci, ‎înainte să te omoare ceva sau cineva.
‎Nu, nu pot pleca. Nu încă.
‎Abbi!
‎Nu e nimic bun aici.
‎Va fi.
‎Ei bine, de acum înainte,
‎dacă un monstru face prăpăd, ‎anunță-mă, bine?
‎Darcy!
‎Nu trebuie să te muți.
‎Îmi pot găsi altă locuință.
‎Juan, ăsta e apartamentul tău.
‎Dar cum rămâne cu mobila ta?
‎O iau mai târziu.
‎Și tablourile tale?
‎Sunt doar tablouri.
‎Darcy! Darcy, te rog!
‎Știu ce o să spui.
‎Nu o spune!
‎Darcy!
‎Te amo.
‎Da, acum vin prin spate.
‎O secundă.
‎Te văd. Sunt chiar aici.
‎VĂ APELEAZĂ ABBI SINGH
‎Abbi, nu-mi spune ‎că încă o cauți pe Hannah.
‎Nicio grijă, am găsit-o.
‎Tilda!
‎Bine, mă bucur.
‎E ciudat, lucrurile pe care eram dispus ‎să le fac ca fiară…
‎Acum le regret.
‎Când o vezi pe Hannah, ‎spune-i „fără resentimente”.
‎De fapt, am un mesaj de la Hannah.
‎Și de la Darcy.
‎Și de la PJ.
‎Da, e…
‎Dr. Lang!
‎Dr. Crain m-a rugat să te iau.
‎Subtitrarea: Lucia Elena Popovici