СЕРІАЛ NETFLIX
-Ми це не обговоримо? -Немає чого обговорювати.
Ти спланувала цілу подорож до Європи, нічого не сказавши.
Я казала, що думаю з'їздити.
Так, сказала, що думала.
І показала тобі готель, який забронювала у Парижі.
Потім обговорювала з тобою плюси та мінуси пропуску на потяги.
І ти бачив в офісі, як я його оновлювала.
Ти так і не сказала, що поїдеш.
І три місяці — великий строк.
Я пробуду стільки, скільки ти хочеш.
І це все? Ти просто кинеш мене тут?
І не тільки у сенсі подорожі.
Не будь таким Джеффом, Джеффе.
Трясця.
Джеффе? Боже.
Джеффе.
Допоможіть!
Хто-небудь.
Я можу допомогти.
Це мій хлопець.
Думаю, він…
Боже мій.
Привіт.
Як почуваєшся?
Ти про кульове поранення
чи про перетворення у монстра без моєї згоди?
Ти не монстр.
Ти повернула мене з мертвих.
Це класичний монстр.
Ти жива.
Так, чудово. І я так цьому рада.
Якби був інший спосіб тебе врятувати, я б це зробила.
Знаю, ти намагалася вчинити правильно, просто…
Трясця. Як боляче.
З п'яти років мені кажуть, що я помру до 40.
Я все життя готувалася до смерті.
Змирилася з цим.
Розумію.
Після всієї підготовки
дізнатися, що ти безсмертна, мабуть, це різка зміна перспектив.
Тобто, безсмертна?
Я думала, ти зрозуміла, коли ми розмовляли.
Тобто, я вічно житиму з постійним болем
-від кульового поранення? -Ні. Не вічно.
-Сарков працює над ліками. -Ліками?
Синтетичними стовбуровими клітинами, без побочок.
І ти йому віриш?
Ні. Я за ним слідкую.
Ми всі. Якщо він не зможе, я щось вигадаю, щоб тебе вилікувати.
Ти вже зробила більше, ніж треба.
Ти не винна.
Винна.
І так, і ні. Те, що ти зробила, неправильно.
-Але ти зробила це з правильного приводу. -Скажи це Ханні.
Вона зрозуміє.
Їй лише потрібен час, щоб осягнути своє безсмертя,
і завдяки тобі його в неї просто завалися.
Не смішно.
Трохи смішно.
Ти у гарному настрої.
Авжеж. Мене вилікують.
Нас вилікують.
-Нас вилікують. -Кого вилікують?
-Нас вилікують. -Так.
Ми ще цього не знаємо. Спокійніше.
Ти знову зможеш співати, поїдеш у тур.
Ти припиниш рвати людей.
Ви ж розумієте, що є і мінуси від втрати нашої сили?
Мінуси у невбиванні людей?
Врятувати Берк буде набагато важче.
А тобі яка різниця? Ти ж не користуєшся своїми феромонами.
Я користуюся ними.
-Неохоче. -Неважливо.
Сід все сказала.
Ніяких порятунків.
Ми маємо щось зробити.
Сід домовилась з «Флакс» заради нас.
Якщо підемо за нею, знову станемо мішенями.
Це дивно.
І бісить. Нащо воно?
Нове сповіщення, яке я налаштував на чупакабр, монстрів та бігфутів.
Бігфутів не існує.
«Жах Такоми знову завдав удару»?
Чудово. Це ти.
Все буде гаразд.
Це не тюремна камера.
Авжеж, ні.
Чим, по-твоєму, ми займаємося у «Флакс»?
Думаю, ви - таємна квазі-державна організація, яка пригнічує вчених,
якщо вважає їхні винаходи небезпечними для нацбезпеки.
Ми не мордуємо вотербордингом вчених.
Сказала та, хто щойно зняла з мене чорний мішок.
Так, ми відповідаємо за приборкування небезпечної науки.
Та ще ми плекаємо вчених з конструктивними ідеями.
Вікон немає.
Як заспокійливо.
Це для твоєї ж безпеки.
І для твоєї?
Може, трохи.
Нас зацікавили твої синтетичні стовбурові клітини.
В них, вочевидь, є потенціал.
Вони могли б стати панацеєю від всіх генетичних хвороб.
Ти спитала в мене, що це за місце.
Здебільшого, це залежить від тебе.
Може, це твоя тюремна камера.
Чи, може, шлях до софітів.
Мені лише треба довести вартість синтетичних стовбурових клітин.
Бачиш?
Я знала, що ти розумна.
І як я маю це зробити?
Хіба це не очевидно?
Лікар, вилікуй себе.
Тільдо, це поліцейська стрічка.
Це точно монстр.
Глянь на стіну.
Щось її подряпало.
Але хто? В піддослідних не було ефектів, схожих на Хуанові.
Знаючи Саркова, це може бути інший його експеримент.
Ким би воно не було, йому точно самотньо. І страшно.
Дарсі?
Дарсі. Дивіться, це… Дарсі.
Привіт, іди сюди.
Що ти… Що… Що ти тут робиш?
-Переконуюся, що ти не помер. -Ага.
Але як ти змогла мене знайти?
Після Портленду я активувала «Знайти друга».
На твоєму телефоні.
Але нащо? Нащо ти це зробила?
Щоб переконатися, що ти живий.
До речі.
-Дарсі. -Це за ігнор останні два дні.
Не розкажеш, що робив?
Два дні.
Я розповім, обіцяю. Але нам треба додому.
Тут бігає монстр.
Інший Чупі?
-Немає іншого Чупі. -Ми не знаємо.
Обговоримо це вдома.
Ну ж бо, ходімо, Дарсі.
Бувайте. Побачимося пізніше, гаразд?
Ну, тепер справа за нами.
Може, поговоримо з вижившим.
Фургон потрібен для турів
-Трясця, Пі Джей. -Сама я не впораюся, Тільдо.
-Поклич Ханну. -Ханна хоче відпочити.
Може, хоч підвезеш спочатку? Я хочу перевдягнутися.
Гаразд.
Я б не очікував на розмову.
Лікарі кажуть, що вона продовжує марити.
Можу ще щось зробити?
Принеси мені каву.
Зараз.
Я користуюся феромонами.
Сліди нейротоксину?
Не знаю, як ти це зробила, але тобі не можна тут бути.
Ніяких відвідувачів.
-Покажи документи. -Так.
Хвилинку.
-Швидко, або вдарю тейзером. -Що? Я дістаю документи.
Звідки я знаю, що в тебе немає зброї?
Ти боїшся, тому що боюся я.
Гаразд.
Давай заспокоїмося.
Спокійно.
Немає сенсу загострювати.
Я лише маю побачити документи.
Ось. Бачиш?
Аббі Сінгх.
Яке чудове ім'я.
Дякую, офіцере.
Сподіваюся, бак повний.
Ми не розмовляли днями, а тебе турбує лише це.
Ти чітко дала зрозуміти, що не хочеш розмовляти.
Я була зайнята.
Розумію.
Гаразд.
Хто художник?
Він непоганий.
Це Хуана.
-Він лише друг. -Авжеж.
Так, він трохи закоханий у мене.
Це доволі очевидно.
Але це все.
До того ж, в нього є дівчина.
Цей лікар взагалі існує?
Чи це лише відмовка для відпустки?
Так ти вважаєш?
Авжеж, Сарков існує, козел.
-Я нарешті його знайшла і вилікуюся. -Пішла ти.
-Ти вилікуєшся? -Я вилікуюся.
-Серйозно? Це ж чудово. -Так.
Коли? Поїдеш з нами у тур?
Може, я не знаю. Я…
Пробач.
Мені шкода, що не розповідала.
Я… Це…
Цей гурт для тебе все.
Ти для мене все.
Тобі немає за що вибачатися.
Тобі є.
Я ревную, гаразд?
Ні.
Хуан лише друг.
Добре, якщо так.
Замовкни і покажи, як тобі шкода.
Так, моя королево.
ІЧІ НІПЛС
Так.
Мені не потрібна нянька.
Це добре, бо підгузки вам я не мінятиму.
Сідні сказала вас вилікувати, я вас вилікую.
Збирай свій, типу, науковий проект та дуй звідси.
Він не «типу», я намагаюся знайти монстра.
То роби це нагорі. І не намагайся використати свої феромони.
Я створив собі анти-засіб.
Хочете, щоб я пішла?
Поділіться вашою думкою.
Тетродотоксин.
Бувай.
Так я і думала.
Тільки тетродотоксин може створити стійкий галюциногенний стан,
якщо спочатку не вб'є.
Наскільки стійкий?
Більше 15 годин і триває.
-Звідки в тебе це? -Монстр напав на пару.
Цей нейротоксин вбив одного з них,
а другу відправив у пастку нескінченого кошмару.
Бачили таке раніше?
Ага, монстр на волі, то він точно мій.
Я вас не звинувачувала.
Щасти з полюванням.
Це не полювання.
Чим більше я розумію, тим краще допоможу.
Ти намагаєшся зрозуміти з усіх сил.
Хтось має допомогти.
Змушує замислитися, чому ти так не цінуєш власні сили.
Треба повідомити Тільді та Хуану.
Це зовсім нелогічно. Ти розумієш, що вбивство Чупі,
це як відрізати ніс на зло.
Воно небезпечне.
Чому ти цього не бачиш?
Здається, він захищає твоїх близьких.
Дай йому шанс.
Я знаю, що в тебе є дещо до монстрів.
Чекай, «дещо» до монстрів?
-Так ти думаєш? -Так.
Я малюю не фетиш.
А внутрішню красу, вади і все інше.
Я приймаю Чупі, бо він — ти.
-Дарсі. Дарсі. -Знаєш, що?
-Лишайся тут. -Ні. Дарсі.
Дарсі?
Я…
Неоглядний.
Нечутливий. Ідіот.
Чупі!
Що ви зі мною зробили?
Заштопав. Будь ласка.
Дарсі. Дарсі. З нею все гаразд?
Вона їде у Ванкувер.
Вона жива?
Якби не була, це була б жахлива поїздка.
Вона повернеться.
Просто заляже на дно.
Я маю з нею поговорити.
Вона не хоче.
Вона так сказала?
Не мені, але коли тебе отруїли, ти ледь не відкусив їй обличчя.
Вона хоче побути сама.
-Як ти почуваєшся? -Як я почуваюся?
Моя дівчина кинула мене повідомленням через вченого.
Ні, я про фізичний стан.
Так, мені наплювати на емоційний.
Трохи боляче.
І думаю, отрута сильно подіяла на мою голову.
Я бачив диявола.
А його груди були кліткою.
І там сиділи мама й тато.
Я хотів допомогти їм, але не міг рухатися.
Нейротоксин викликав параліч та галюцинації.
А тобі дали дозу, яка може вбити носорога.
-Вгадай, як я знаю? -Не хочу.
Тим часом тобі трохи болить і наснився кошмар.
Мабуть, мені пощастило.
Щастя тут ні до чого.
Твій Чупакабра метаболізував отруту. Мої стовбурові клітини врятували тебе.
Дякую.
Мабуть.
Ми запізнювалися.
Пі Джей гнав, щоб встигнути.
Точно, не хочеш пива?
Роуз та Пі Джей сперечалися через список пісень.
Авжеж.
І зненацька Пі Джей почав кричати.
«Забери їх від мене».
А я: «Чувак, на тобі нічого немає».
Він думав, що вкритий павуками.
Він вилетів на фургоні з мосту.
Далі пам'ятаю, як фургон заповнює вода.
Я обернувся, коли виліз на берег.
А фургона вже не було.
І Роуз…
теж.
Пі Джея…
теж.
Все гаразд.
Трясця.
Фінч, знову?
Гей.
Відставити. Її вже немає.
Приберіть це.
Бачу, вона знищила ще один сіквенсер.
Хотіла б я знати, чому.
Ти не знаєш, що вона замислила?
Як цікаво.
Вона знає все, що робиш ти.
І вона дуже не рада.
Ти розмовляла з нею?
Трохи, але марно, інакше вона не розтрощила б четвертий сіквенсер.
Цікаво, чому інформація між вами іде в один бік.
А ти знаєш, чого хоче твоя підсвідомість?
Логічно.
Якщо хочеш себе вилікувати, краще поквапся.
Бо в нас закінчуються сіквенсери.
Проблеми?
Так, вона…
дуже ненавидить цю картину,
і я не можу з нею не погодитися.
Отже…
«Назви моє ім'я».
В дупу це лайно у стилі «Бітлджус».
Вхід заборонено.
Покажіть документи.
-Сподіваюся, лікар живий. -Серце б'ється.
Що ти робиш?
Саймон сказав, Пі Джей вилетів,
бо думав, що вкритий павуками.
Пі Джей арахнофоб?
З дитинства.
Ось.
Це все наш монстр.
Дізнатися можна лише одним чином.
Це його отрута, я знаю.
Краще перестрахуватися.
Бувай, любий.
Як я? Ти це хотів мене спитати, так?
Я прийшов сказати, що співчуваю щодо Пі Джея.
І спитати, як ти.
В мене голка в дупі від очікувань,
коли Аббі скаже мені те, що я і так вже знаю.
Навіть, якщо монстр відповідальний…
ми не знаємо, чи він це навмисно.
Так. Моя емпатія до нього зникла, коли зупинилося серце Пі Джея.
Я знаю, що ти не серйозно.
Як давно ми знаємо одне одного?
Сім років?
Ні. Стільки ми знаємо про одне одного.
А знайомі ми лише кілька тижнів.
Думаєш, цього достатньо, щоб стати експертом з Тільди?
А як щодо експерта6 у тому, як це, втратити близьких?
Ненависть жертиме тебе зсередини, але ти знайдеш пробачення.
Для себе.
Пробачення поверне Пі Джея?
Ні.
Тоді у чому сенс?
Аббі закінчила тести.
Тільдо, твої навушники.
Вони мені більше не потрібні.
Після аналізів
я майже впевнена, що Пі Джея вбив той самий нейротоксин,
що був у інших жертвах.
Я знала. Я так тобі і сказала.
Це не все.
У нейротоксині монстра є маркери синтетичних стовбурових клітин.
То це Сарков винен.
Так і ні. Маркери не схожі на зразки Саркова.
А схожі на один з Портленду.
-Нейт. -Нейт.
Але чому він на нас полює?
Бо він монстр.
Ні.
Нейт, може, і схожий на монстра, але ним керує щось людське.
Ніби, ви знаєте.
Так. Знаю.
Ми вбили Мелані та Камару.
Можна більше деталей?
Подруги Нейта.
А, то це помста.
Як нудно.
Він націлився на наших близьких, щоб ми страждали.
Мама та Бен. Він нападає на найближчих, моя родина, мабуть, наступна.
Ми не знаємо.
Не можна ризикувати.
-Я з тобою. -Я теж.
-Не думаю, що це гарна ідея. -Я не питала.
Гей! Молодь.
Це може стати шоком.
Але мені наплювати на ваші дрібні таємниці.
Вам потрібні ліки, мені — волонтер на ім'я Тільда.
Чому я?
Я вже перевірив їхню ДНК, тепер маю перевірити твою.
Гаразд.
Почнемо?
Твої батьки - власники обох будинків?
Ми жили над татковою студією бойових мистецтв,
а мати мала пекарню.
Приємно, мабуть, жити поряд з пекарнею.
Запах свіжого хліба.
Скоріш дзвін мисок
об підлогу о четвертій ранку.
Я сумую за цим звуком.
Обидва бізнеси процвітали.
Ми були такі раді.
Це найближче до дому, відколи почалося це пекло.
Достатньо погано бачити похіть в очах друзів,
але бачити її на обличчях близьких…
В них хоча б є щаслива брехня про Оксфорд.
Мамі вона потрібна.
Вона сама не своя після смерті тата.
Найздоровіший чоловік на землі раптово вмирає від серцевого нападу.
Ми здаємо студію книжковій крамниці, аби вижити.
Мамі та Бену дуже важко.
І мені.
Боже, почуваюся п'ятирічною.
Хочу до матусі.
Я знаю це почуття.
Чому п'яні водії завжди виживають?
-Як в тебе справи з братом? -Ми знову спілкуємося.
І…
Скоро день народження Паломи.
Я дуже чекаю на нього.
-Без Чупакабри. -Так.
Жахливо захищати родину від себе самого.
За те, що Сарков нас вилікує.
Хуане, дивися.
Це Нейт?
Не бачу. На ньому була худі, коли він напав на Дарсі.
-Він іде до пекарні. -Він не зайде.
ЛИШЕ ДЛЯ ПРАЦІВНИКІВ
Трясця, трясця, трясця.
-Це був не монстр. -Це був мій брат.
Він завжди голодний після прогулянки. Мама вб'є його, що він так пізно.
Ти хоча б його побачила.
Дякую, що не з'їв його.
-Можеш відвернутися? -Так.
Я не була тобі потрібна насправді, так?
Технічно, мені ніхто не потрібен.
Тоді чому я тут?
Бо я хотів виказати співчуття.
Авжеж.
Я кажу від душі… Я завжди звучу саркастично?
Гаразд.
Тобі шкода щодо Пі Джея.
-Дякую. -Скількох ти втратила?
Щоб серйозно.
Не дідусів, бабусь чи хом'яків.
Лише Пі Джея.
У два роки я втратив всіх.
-Як це сталося? -Ось.
Ось це. До цього я й хилю.
Ми так зациклені на оцінюванні змінних факторів смерті,
що ігноруємо головний симптом.
Тлінність.
Як вид, ми слабкі.
Смерть не вилікуєш.
Ну, ти можеш.
Але не треба.
Я і не хочу.
Безсмертність… лише уяви.
Нічого не робиш, бо завжди буде завтра.
Це точно.
Те, що сталося з Пі Джеєм, безглузда трагедія,
і ще безглуздіша через те, коли вона сталася.
Бо, Тільдо, я такий близький до того, щоб вилікувати цю слабкість.
Ти справді думаєш, що твої клітини його б врятували?
Бачила, як швидко Хуан метаболізував нейротоксин?
Немає гарантій, що у Пі Джея були б побочки, як у Хуана.
Так.
Деякі побічні дії дуже специфічні.
Але деякі можуть бути універсальними. Диви.
У тарілці Петрі королівська битва.
Нейротоксини Нейта проти твоїх білих кров'яних тілець.
Вгадай, хто перемагає.
Чудово. Ваші клітини кращі за Нейтові.
Авжеж.
Та немає гарантії, що вони б запобігли смерті.
Я не шукаю гарантії.
Я шукаю будь-який шанс на боротьбу.
У тебе, у Хуана та Еббі,
у вас є шанс на боротьбу.
Ти пропонуєш, щоб всі були, як ми.
Монстрами.
Це твоє слово, не моє.
Це ти вбивав свої невдалі експерименти.
Я думав, вони були в агонії.
І найважливіше, вони думали, що вони в агонії.
Тепер завдяки вам я побачив помилковість цього підходу.
Наші ДНК не роблять з нас монстрів, лише наші дії.
Хіба ти не мав працювати над нашими ліками?
Вони будуть готові вранці.
Відновлювальні синтетичні стовбурові клітини.
Щоб вас послабити.
До рівня людини.
Браво.
Я хвилююся заТільду.
Так, я знаю.
Я теж.
Все буде гаразд.
Звідки знаєш?
Бо ти про неї піклуєшся.
Тільда Ліки готові.
Сарков зробив ліки.
-Трясця, Аббі. -Боже мій.
-Аббі! -Боже мій.
-Кому ти дзвониш? -Ханні.
Не занадто рано?
Ти б хотів відразу почути таку новину?
Так.
Аббі? Не занадто рано?
Сарков зміг. Ліки готові.
-Справді? -Так.
Він нас вилікує?
Він нас вилікує.
Хто тебе вилікує?
-Ханно, хто це? -Ні. Ні.
Ні, будь ласка!
Ханно?
Їдь. Вперед.
Ханно!
-Ханно! -Ханно?
Ханно?
Трясця.
Аббі.
Ханно!
Вхідний виклик Ханна Мур
Де ти?
Потрібна подруга?
Мені потрібні ліки.
Нейт?
Ханно?
Двері ліворуч. Він сам.
-Принесла? -Де вона?
Я дам її координати, коли стану людиною.
Мені потрібні докази життя.
Ми обидва знаємо, що вона жива.
Її нічого не вб'є.
Я намагався.
Тепер давай.
Не ти, смердючко.
Голосиста.
Пам'ятай, якщо я помру, вона…
Трясця.
Боже.
Він живий.
Ал попереджував, що щось таке може статися.
Ал?
Я не…
НАЗВИ МОЄ ІМ'Я
Назви моє ім'я.
НАЗВИ МОЄ ІМ'Я
Назви моє ім'я.
Ізабель Фінч.
Дурня якась.
Ти - це вона, чи не так?
Я не боюся тебе, Фінч.
Довго ж ти.
Ці срані кошмари.
І не кажи.
Фінч?
Так. Нарешті.
Більше ніяких криків у порожнечу.
Припини трощити лабораторію.
Ти ставиш під загрозу моє… Наше життя.
-Не я трощу її, а ти. -Маячня.
Це передова лабораторія. В ній є все, що треба…
Аби вбити нас обох.
Крейн сказала, якщо вилікую себе,
вона побачить користь моїх стовбурових клітин.
Ти знаєш, що вона бреше.
І що ми робитимемо?
Ти скажи.
Ти — бос.
Він отямився.
Спрацювало.
Я — людина.
І мені паморочиться.
Ханна. Де вона?
Ідіть на південь п'ятою трасою.
Я напишу наступні координати через 15 хвилин.
Може, я тебе вб'ю.
Якщо вб'єш, ніколи її не знайдеш. Це я обіцяю.
-Аббі, що, як він бреше? -Я не можу ризикувати.
Аббі правильно все зрозуміла.
Тільдо, треба рятувати Ханну.
Ти вбив Пі Джея.
Тоді ти знаєш, що я не брешу.
Ми не монстри.
Ідіот.
Д-ре Крейн? Д-р Ланг.
Д-р Нейт Ланг.
З Портленду. Так.
Ще й як живий.
В мене є те, що ви хотіли.
Вона там.
-Ханно. -Ханно!
Гей. Це Аббі. Все гаразд. Все буде добре.
Допоможи мені.
Все гаразд. Ханно, тепер ти в безпеці.
Щось не схоже.
Я вже заплуталася, скільки разів вмирала.
Скажи, що ти розірвала вилупка.
Майже.
Ми обміняли ліки Саркова на тебе.
То він втік?
Лише так ми могли тебе знайти. З плюсів — ліки працюють.
Ти перша їх отримаєш.
Пробач, що не змогла тебе захистити. Я не думала, що ти будеш ціллю.
-Я не думала, що ти і я… -Ти знала, що він на волі?
Так.
І ти не подумала мене попередити про мстивого монстра?
Слухай, я не хотіла тиснути на тебе.
Я думала, він полюватиме на мою родину.
Я не знаю, як тобі це вдається. Серйозно.
Я піду геть.
І тобі варто, доки щось чи хтось тебе не вбив.
Ні, я не можу. Ще не можу.
Аббі.
Тут немає нічого хорошого.
Буде.
Відтепер,
якщо на волі є монстр, попереджай.
Дарсі.
Ти не зобов'язана переїжджати.
Я знайду інше місце.
Хуане, це твоя квартира.
А як же твої меблі?
Заберу пізніше.
А картини?
Це лише картини.
Дарсі. Дарсі, будь ласка.
Я знаю, що ти скажеш.
Не треба.
Дарсі.
Я тебе кохаю.
Так, я підходжу ззаду.
Хвилинку.
Бачу. Я тут.
Вхідний дзвінок Аббі Сінгх
Аббі, не кажи, що ти досі шукаєш Ханну.
Не хвилюйся, ми її знайшли.
Тільда.
Добре, я радий.
Кумедно, що я наробив, коли був монстром,
а тепер, типу, мені шкода.
Коли побачиш Ханну, скажи їй: «Нічого особистого».
До речі, в мене є повідомлення від Ханни.
Та Дарсі.
Та Пі Джея.
Так, воно…
Д-ре Ланг.
Д-р Крейн попросила тебе забрати.
Переклад субтитрів: Fatun Volodymyr