‎M-am săturat să stau după Sarkov ‎să-mi rezolve problema.
‎O să găsesc eu leacul.
‎UN SERIAL NETFLIX
‎- Cum ai de gând să faci asta? ‎- Habar n-am, dar știu un lucru.
‎Tot ce-i trebuia lui Sarkov pentru leac ‎era în laboratorul ăsta.
‎Rahat!
‎Se pare că nu ți-a lăsat prea multe.
‎- Găsim noi o soluție. Sunt sigură. ‎- Noi?
‎- Abbi, eu sunt romancier grafic. ‎- Și ce dacă?
‎Dr. Burke a spus că i-ar putea lua ‎câțiva ani să ne vindece.
‎Înainte să identificăm mitocondriile ‎drept cauza efectelor secundare.
‎Nu avem luni la dispoziție. ‎Nu sunt om de știință…
‎Nu va dura câteva luni.
‎Sarkov l-a făcut într-o săptămână.
‎Nu avem o săptămână!
‎Sarkov se pregătește ‎să dezlănțuie iadul nanoboților.
‎- Trebuie să-l găsim acum! ‎- Ai auzit ce a spus dr. Burke.
‎Vrea să ne concentrăm pe leac.
‎A spus că vrea să-l găsească pe Sarkov.
‎Știu că-ți faci griji pentru Tilda, ‎dar nu pot face asta singură.
‎Aici nu e vorba despre Tilda.
‎Știi cum a fost ‎să fii infestată de nanoboți.
‎A fost oribil.
‎Mai bine mor decât s-o las pe Paloma ‎să treacă prin așa ceva.
‎Și voi ucide pe oricine încearcă ‎s-o supună la așa ceva.
‎E posibil ca Sarkov ‎să fi părăsit deja orașul.
‎Cel mai logic e să reproducem leacul.
‎Cel mai logic e să-l căutăm pe Sarkov.
‎Știi ceva?
‎N-am nevoie de ajutorul tău. ‎Joacă-te de-a detectivul particular!
‎Joacă-te de-a savantul nebun!
‎Termenul corect e „savant nelegiuit”.
‎Nicio grijă. Te descurci.
‎CU NOUĂ ANI MAI DEVREME
‎- Vă mai pot aduce ceva? ‎- Nu știu, poți?
‎Doar nota, te rog.
‎Plecați așa repede?
‎Păcat.
‎Flirta cu tine.
‎- Sigur. E timpul pentru bacșiș. ‎- Poate te crede drăguț.
‎- Sigur… ‎- Ar trebui să-l inviți în oraș.
‎- Nu, mulțumesc. ‎- De ce nu?
‎Vrei să-l invit eu? ‎Oricum fac totul în locul tău.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Am spus nu, Sydney. Las-o baltă!
‎- Ai de dat 15 dolari, plus bacșișul. ‎- Doamne!
‎Scuze că am vrut să ajut.
‎Îmi ajunge că trebuie ‎să îndur insultele departamentului.
‎Nu-mi place să fiu și ținta glumelor tale.
‎Nu glumeam.
‎Amândoi știm ‎că sunt o ciudățenie a naturii.
‎Nu spune asta.
‎Toți ceilalți spun asta.
‎Toți ceilalți pot s-o sugă.
‎- Sunt șeful tău. Trebuie să fii drăguță. ‎- Ba nu.
‎Nu mă poți concedia.
‎Nu vei găsi pe altcineva ‎care să-ți tolereze tâmpeniile.
‎Tu de ce mi le tolerezi?
‎Ești prietenul meu și te plac.
‎Și mi se rupe inima ‎că nu vezi cât de grozav ești.
‎Și dacă refuză?
‎Refuză și gata.
‎Nu e un capăt de lume.
‎Aveți de luat rest?
‎Nu. Mulțumesc.
‎Te am pe tine.
‎Nu mai am nevoie de nimeni.
‎Da. Hai să ne întoarcem la laborator.
‎SADG nu o să se vindece singur.
‎Te-ai hotărât?
‎- E cel mai bun sendviș cu ton din stat? ‎- De trei ani.
‎Din ce stat?
‎Din Washington.
‎Grozav!
‎Un cheeseburger cu cartofi prăjiți ‎și un milkshake.
‎Azi îmi fac de cap.
‎Măcar suntem aproape de casă.
‎Mergem acolo, ne regrupăm
‎și oprim transformările aleatorii.
‎Mă preocupă mai mult Flux. ‎Vrea să ne omoare.
‎Uită-te pe dosul palmei.
‎Încântător! Astea-s noi.
‎Celulele stem au termen de expirare
‎și se degradează treptat.
‎Știu ce e epuizarea celulelor stem.
‎Petele hepatice indică această epuizare.
‎Trebuie să îndreptăm asta.
‎Avem nevoie de Alex.
‎- Deci nu-l omorâm. ‎- Nu promit nimic.
‎- Unde e cealaltă femeie? ‎- La toaletă.
‎A zis că pot să mănânc eu.
‎Face cinste.
‎O să-i iau bani pe farfuria aia!
‎Grozav.
‎ATENȚIE ‎ACCESUL INTERZIS
‎E izolată.
‎NU TRECEȚI
‎Abandonată.
‎Bine protejată.
‎Și sinistră.
‎Totul indică prezența lui Sarkov.
‎Nu sunt sigur că toate astea ‎sunt niște indicii incontestabile.
‎Burke. Sarkov.
‎Biohackerii din Portland. Monday.
‎- Cercetători corupți. ‎- Da.
‎Toți locuiau ‎în locuri abandonate sau izolate,
‎cât mai departe de alți oameni.
‎E laboratorul unui cercetător corupt, ‎sunt sigur.
‎Sau de droguri.
‎Vrei să mă ajuți sau nu?
‎Sunt aici, nu?
‎Deci care e planul?
‎Intrăm și aruncăm o privire.
‎Dacă Sarkov e acolo, ‎te transformi în chupacabra.
‎Doar dacă e nevoie.
‎Să mergem!
‎Marfă rusească.
‎Ambele lăzi.
‎Da, ia-le pe alea două de acolo. ‎Și pe asta ți-o dau gratis.
‎Da, uite ce grea e.
‎- Amândoi ne-am înșelat. ‎- Owen, taci!
‎Cine dracu’ e acolo? Să vă vedem!
‎Să înceapă jocul!
‎- Cine-s clovnii ăștia? ‎- Ai zis că locul ăsta e sigur, Greg.
‎Locul ăsta e sigur, Elliot.
‎- Cine puii mei sunteți voi? ‎- Nimeni.
‎N-am văzut nimic.
‎Ne pare tare rău că v-am întrerupt… ziua.
‎Acum o să plecăm. Owen, să mergem!
‎- Nu plecăm nicăieri. ‎- Owen!
‎Dar îl căutăm pe Sarkov ‎și niciunul dintre ei nu e Sarkov.
‎- Dar sunt infractori. ‎- Infractori?
‎Sunt antreprenor, futu-i!
‎Owen!
‎- Abia îmi luasem tricoul ăsta. ‎- Owen, puteam muri din cauza ta.
‎Iar tu puteai să-l omori pe tipul ăla. ‎Ai avut noroc că te-am oprit.
‎Că am oprit hemoragia ‎și am chemat ambulanța.
‎Nu s-ar fi întâmplat asta ‎dacă m-ai fi ascultat și am fi plecat.
‎Da, mă cam mir că ai vrut să plecăm,
‎având în vedere că vindea arme ilegale.
‎Tipul ăla nu e important.
‎Tot ce contează e să-l găsim pe Sarkov.
‎- Te-ai schimbat. ‎- Nu zău!
‎Nu vorbesc despre chupacabra.
‎Mă refer la tine. ‎Când a început totul, mi-am zis:
‎„Dacă există cineva care își va folosi ‎puterile împotriva infractorilor,
‎acela e Juan.”
‎- Știi de ce? ‎- De ce?
‎- Fiindcă citesc benzi desenate de mic? ‎- Nu.
‎Pentru că-ți plac benzile desenate. ‎Noi… Știi ce făceam când eram mici?
‎Ziceam ce tare ar fi ca experimentul ‎lui Sarkov să ne dea puteri.
‎- Îți amintești? ‎- Nu-mi amintesc.
‎Eu, da.
‎Îmi amintesc că ai spus: ‎„Nu contează ce putere ai,
‎fiindcă nu puterea îl face pe erou, ‎ci persoana.”
‎Eu nu…
‎Nici asta nu-mi amintesc.
‎Da.
‎Nu mai spune.
‎Păstrez asta.
‎Salut, frate!
‎Paloma întreabă de ce n-ai răspuns ‎la invitația de ziua ei.
‎- Vii, nu? ‎- Aș vrea, dar…
‎Ce e mai important ‎decât ziua nepoatei tale?
‎Pare o întrebare-capcană, Alejandro.
‎E doar o întrebare.
‎Ce e mai important ‎decât ziua nepoatei tale?
‎Nimic.
‎Ne vedem sâmbătă.
‎Memoria proprioceptivă.
‎Poftim?
‎E un conflict ‎între percepția ta senzorială și memorie.
‎De asta îți scarpini proteza.
‎Doar mă mănâncă.
‎Ai ajuns devreme.
‎Eu mă mir că ai venit.
‎Te rog. Sunt indestructibilă.
‎Ca un gândac.
‎Nu subestima niciodată ‎un gândac, agentule.
‎După ce totul va muri pe planetă,
‎ei vor fi tot aici.
‎Apropo de asta…
‎A fost găsită plutind lângă coastă.
‎Dr. Burke e în viață.
‎Trebuie să iei măsuri. ‎Pune-i pe toți la treabă.
‎Încă ești în biroul meu.
‎Mă rogi să-mi mobilizez toată divizia ‎pentru un singur om de știință?
‎- Nu, îți spun. ‎- Un singur om de știință?
‎Un om de știință extrem de periculos, ‎care se-ntâmplă să fie și persoană dotată,
‎motiv pentru care ea e prioritatea ta.
‎De ce?
‎Sunt și eu curios.
‎Curiozitatea nu face parte ‎din fișa postului tău.
‎Dacă mai e în viață, nu va mai trăi mult.
‎Vreau confirmare vizuală.
‎Normal că vrei.
‎Da!
‎Nu!
‎- Salut! De ce suni așa târziu? ‎- Bine, ascultă.
‎În primul rând, ‎să nu-i spui mamei că ți-am zis.
‎- Ce anume? ‎- În al doilea rând, probabil nu e nimic.
‎Ben, ce dracu’? Spune-mi odată!
‎Mama a găsit un nodul.
‎Unde?
‎Știi tu.
‎- Acolo. ‎- Pentru Dumnezeu, Ben, e mama noastră.
‎Poți să spui „la sân”. Ce-a zis doctorul?
‎Încă așteptăm rezultatele analizelor.
‎A făcut deja o biopsie. ‎De ce nu m-ai sunat mai devreme?
‎Mama n-a vrut să-ți faci griji. ‎Știi cum e ea când vine vorba de așa ceva.
‎Da, știu.
‎Dar, dacă te-ai hotărî ‎să vii acasă întâmplător…
‎- Doar un weekend? ‎- Am prins ideea.
‎- Mama s-ar bucura. ‎- Mă gândesc eu la ceva.
‎Deci o să vii?
‎Cât de repede pot.
‎CU OPT ANI MAI DEVREME
‎MUTĂRI SAU DEPOZITĂRI
‎E deschis.
‎- Sydney? ‎- Ce bine! Poți veni încoace?
‎Vreau să știu dacă ăsta merge aici.
‎Doamne!
‎- Ce s-a întâmplat? ‎- A, da…
‎E doar o echimoză normală la ochi.
‎Răni la nivelul buzelor. ‎Poate și o coastă ruptă?
‎Câteva vânătăi de la un obiect contondent. ‎Sigur am o contuzie.
‎Adică cum? Cum ți s-a întâmplat asta?
‎E o poveste amuzantă.
‎- Doar nu lași canapeaua acolo, nu? ‎- Nu schimba subiectul.
‎- Ar trebui să te ducem la spital. ‎- Nu. În niciun caz.
‎Fără spital. Fără poliție.
‎Alex, cine ți-a făcut asta?
‎Știi bursa de cercetare obținută?
‎N-am obținut-o.
‎Bursa a fost de 150.000 de dolari. ‎Cine ți-ar da atâția bani?
‎Cineva care ar face asta ‎dacă nu și-ar primi banii la timp.
‎Dacă nu le dau banii până sâmbătă…
‎mă omoară.
‎Sydney, nu știu ce mă fac.
‎Ce-a fost în mintea ta?
‎Aveam nevoie de bani pentru cercetare.
‎Tu deja contribuiseși prea mult ‎din despăgubiri.
‎Banii nu sunt o problemă.
‎Banii de la Yake m-au aranjat pe viață.
‎- Nu avem de ce să ne facem griji. ‎- Tu nu ai.
‎- Eu nu am nimic. ‎- E o prostie și știi bine asta.
‎Cât?
‎Un sfert de milion de dolari.
‎Sun la bancă.
‎Nu te pot lăsa să-mi dai atâția bani.
‎Nu ți-i dau.
‎Investesc în tine.
‎Mă vei ajuta să vindec SADG.
‎Nu voi uita asta.
‎Nu te voi lăsa.
‎Idiot fabulos ce ești!
‎Dacă ai munci mai mult ‎și nu i-ai mai scrie atât iubitului,
‎n-am mai avea discuția asta.
‎Nu e doar o discuție. ‎Juan a zis că nanoboții sunt periculoși.
‎Și nu e iubitul meu.
‎Deci prietenul tău, care e băiat, ‎încearcă să-mi saboteze eforturile
‎fiindcă e supărat pe tine că l-ai trădat?
‎Și te mai întrebi ‎de ce oamenii nu te plac!
‎Nu, nu mă întreb.
‎Nu mă întreb asta. Absolut deloc.
‎Mincinosule!
‎Ideea asta că viața e un concurs ‎de popularitate îmi scapă cu totul.
‎Poți să renunți la aura de lup singuratic.
‎Dacă înțelege cineva ‎avantajele aparențelor,
‎e fata care a folosit cardurile tatălui ei ‎ca să-și facă trupă punk.
‎De s-ar termina odată conversația asta!
‎Dacă îți pasă de oameni, nu ești slab, Al.
‎Ți-am văzut expresia când l-am găsit ‎pe tipul mort în camionetă.
‎Îl chema Hank.
‎Vezi? Îți pasă.
‎Uite de-asta… ‎de asta a construit Monday roboți.
‎Ți-am dat o sarcină. ‎Acum treci înapoi la treabă!
‎Da, să trăiți!
‎La naiba! Rahat!
‎Hannah!
‎Abbi!
‎Știu că ai spus ‎că vrei să fii lăsată în pace.
‎Dar am aflat că mama ar putea avea cancer ‎și am nevoie să vorbesc cu cineva.
‎Îmi pare tare rău să aud asta. ‎Dacă te pot ajuta cu ceva…
‎Poți. Încerc să reproduc celulele stem ‎reconstitutive ale lui Sarkov
‎și mi-ar prinde tare bine ‎ajutorul tău în laborator.
‎Nu ți-aș fi de mare ajutor.
‎Pot să te îndrum eu.
‎Nu te pot ajuta Juan sau Tilda?
‎Își văd de alte treburi.
‎Abbi, îmi pare rău. Nu pot.
‎De ce îmi pun toți bețe în roate?
‎Nu asta fac, dar nu te pot ajuta.
‎Am ajutat-o pe Finch și au murit oameni.
‎Te-am ajutat și am fost torturată.
‎E cu totul altă situație. ‎Nu vei fi rănită.
‎Nu poți promite asta.
‎Îmi pare rău.
‎Îți dai seama ‎că tot ce fac e spre binele tău, nu?
‎- Datorită mie ești încă în viață. Hei! ‎- Din cauza ta sunt… așa.
‎- Băga-mi-aș! ‎- Nu e ca și cum aș avea de ales.
‎Experimentul trebuie să reușească. ‎Trebuie să fac leacul.
‎Te rog, spune-mi că mă ajuți.
‎Tu auzi ce spui?
‎Vorbești la fel ca Sarkov, futu-i!
‎N-aș fi pățit nimic din toate astea
‎dacă nu te-ai fi băgat în viața mea.
‎Din cauza ta sunt un monstru!
‎Hannah!
‎Nu ești un monstru.
‎Nu, eu nu sunt.
‎Dar tu ești.
‎Juan!
‎Salut!
‎Am vrut să vin mai devreme, ‎să ajut cu pregătirile pentru petrecere.
‎- Dar dacă e o problemă, pot să plec… ‎- Nu. Faci parte din familie.
‎Ești mereu bine venit.
‎Renata! Paloma!
‎A venit ‎tío ‎Pendejo.
‎Mureați dacă dădeați ‎cu aspiratorul, cretinilor?
‎- Finch, ce cauți aici? ‎- Calmează-te, Cobra Kai.
‎Nu vreau să-mi iau revanșa. Nu încă.
‎Unde e Sarkov?
‎Prefer să am discuția asta cu dr. Burke.
‎Da? Ghinion.
‎Nu prea mai putem alege cine e la volan.
‎De ce? Ce s-a întâmplat?
‎Crain a încercat să reproducă leacul ‎lui Sarkov din mortul ăla din Portland.
‎Cred că o să comandăm pizza.
‎Ne-a injectat în timpul transformării ‎și acum ne schimbăm aleatoriu.
‎Dacă n-ai găsit o cale
‎de a recrea celulele stem reconstitutive, ‎trebuie să-l găsim pe Alex.
‎Mersi, Finch.
‎- Deci ai găsit? ‎- Încă nu, dar sunt pe-aproape.
‎Cât de aproape?
‎Am încercat să creez o mitocondrie nouă ‎din segmentele noastre intacte,
‎dar n-a mers.
‎Dacă te simți mai bine, ‎am încercat și eu, cu același rezultat.
‎Sunt sigură că, lucrând împreună,
‎ne vom accelera progresele exponențial.
‎Îți apreciez optimismul, dar nu degeaba
‎Alex obținea într-o săptămână ‎ceea ce nouă ne lua luni bune.
‎Da, știu. E un geniu.
‎Dar ar putea fi oriunde.
‎Nu, e încă în oraș.
‎Cum poți fi așa sigură?
‎Dr. Burke?
‎Pentru că îl cunoaștem de-o viață.
‎E încă aici, pentru că nu are răbdare.
‎Ceea ce e bine, pentru că începe să doară.
‎- Și nu într-un mod plăcut. ‎- Nu e bine.
‎Nu mai spune!
‎Cu cât ne transformăm aleatoriu mai des,
‎cu atât organismul nostru se va epuiza.
‎Există o sută de moduri ‎mai interesante de a muri.
‎Juan îl caută deja. ‎Noi am fi mai utile aici.
‎N-o să te prinzi. ‎De fapt, ești un om cumsecade.
‎- Nu poți gândi ca el. ‎- Ca un savant corupt?
‎De ce nu o spunem pe șleau? ‎E nebun de legat.
‎O să gândesc și eu ca un nebun.
‎Bine.
‎Sunt Alex Sarkov, un nemernic egoist, ‎egocentric și narcisist.
‎- Cred că am mereu dreptate. ‎- Da.
‎Trebuie să repar ‎ADN-ul mitocondrial deteriorat.
‎Dar nu voi identifica metodic ‎zonele cu probleme.
‎Nu. De ce mi-ar păsa de subiecți?
‎Am lucruri mai bune de făcut.
‎Așa că…
‎pur și simplu o să…
‎Le voi înlocui cu propriile mitocondrii.
‎Asta e!
‎Abbi, mi se pare puțin probabil.
‎Merită încercat.
‎CU ȘAPTE ANI ÎN URMĂ
‎De ce înseamnă atât de mult pentru tine? ‎Au murit când aveam doi ani.
‎Da, dar e aniversarea.
‎M-am gândit că poate vrei să-i comemorezi.
‎Nici nu-mi amintesc cum arătau.
‎Cum să jelesc oameni ‎pe care nu i-am cunoscut?
‎Păi, sunt părinții tăi.
‎Trebuie să simți ceva pentru ei.
‎După Hallenbeck, ‎emoțiile sunt o risipă de energie.
‎Dr. Hallenbeck ți-a fost îndrumător, ‎nu părinte.
‎Asta se întâmplă când ajungi ‎la universitate la cinci ani.
‎Ești crescut de cercetători
‎mai dornici să te folosească ‎drept computer uman,
‎decât să-ți ofere o copilărie.
‎Măcar primeam tort de ziua mea.
‎Sigur simți ceva. Nu?
‎Nimic.
‎Poate resentimente mocnite ‎pentru egoismul lor.
‎Tot e ceva.
‎Nimeni nu vrea să audă cât de supărat ești ‎că părinții ți-au murit într-un incendiu.
‎E în regulă să fii furios, ‎dacă asta simți.
‎Vreau doar să înțelegi că nu există ‎un mod greșit de a jeli pe cineva.
‎Pe cine te aștepți să jelesc?
‎Pe nimeni.
‎Începem testele clinice cu copii ‎săptămâna viitoare, deci…
‎Te-ai gândit să te asiguri ‎că nu-i îndepărtez
‎cu personalitatea mea enervantă?
‎Nu. Cred doar ‎că puțină sensibilitate n-ar strica.
‎Nu, n-ar strica.
‎Îmi pare rău ‎că nu sunt un om mai bun, Sydney.
‎Nu asta voiam să spun.
‎Știu.
‎M-am gândit mult la asta în ultima vreme ‎și ai făcut deja multe pentru mine.
‎Mi-ai împrumutat 250.000 de dolari.
‎Doamne! Ți-am spus, banii nu contează.
‎Pentru mine, da.
‎Ești primul meu prieten adevărat.
‎Să fim sinceri. ‎Ești singurul meu prieten adevărat și…
‎Nu știu ce m-aș face fără tine. ‎Sau așa ceva.
‎Ei bine, nu plec nicăieri. Sau așa ceva.
‎Au fost amândouă aici, ‎acum vreo două zile.
‎M-au păcălit pentru un burger.
‎Îți mai amintești altceva?
‎Îmi amintesc că a trebuit ‎să plătesc burgerul din bacșișuri.
‎Au băut și un milkshake.
‎Au furat și o farfurie.
‎Asta a spus că e mai preocupată de „Flax”.
‎Asta a zis: „Nu-l omorâm.”
‎Trebuie să mă întorc la treabă.
‎Benning.
‎Cele trei persoane dotate ale lui Burke. ‎Vreau să le urmăriți.
‎Mai bine ne-am petrece timpul ‎căutându-l pe Alex.
‎Cum poți avea încredere în el ‎după tot ce ți-a făcut?
‎Pentru că știu de ce se poartă așa.
‎Dincolo de exteriorul ăla scorțos e…
‎E un interior scorțos?
‎Iar sub el,
‎e un băiețel speriat ‎care a avut o copilărie de coșmar.
‎A fost crescut într-un laborator, ‎s-au făcut experimente pe el.
‎A fost tratat ca un echipament.
‎Cum crezi că afectează asta pe cineva?
‎Nu el e victima aici.
‎Are dreptate, să știi. ‎Devotamentul tău față de el e greșit.
‎Precum spuneam.
‎Mai taci!
‎Ce?
‎Vorbeam cu Finch.
‎Nu e un răufăcător.
‎Și-a petrecut viața ‎îndepărtându-i pe oameni,
‎căci crede că e mai sigur să fie singur ‎decât să piardă pe cineva.
‎E trist ce i s-a întâmplat lui Sarkov,
‎dar asta doar îi explică faptele, ‎nu le justifică.
‎Nu e nimic aici.
‎Nu ne trebuie mitocondriile lui Alex. ‎Orice mitocondrii intacte merg.
‎Nu vreau să-mi asum riscul.
‎Singurele mitocondrii intacte ‎din laborator erau ale lui Sarkov.
‎Și știm că l-au vindecat pe Nate.
‎Poate că a folosit toaleta de sus.
‎Așteaptă! Cred că am găsit ceva.
‎Da!
‎Cu plăcere.
‎Pășești pe un teritoriu periculos.
‎Preferi să păstrezi secretul lui Alex ‎sau să trăiești?
‎Sincer? Și una, și alta.
‎În sfârșit!
‎Ce vă spuneți unii altora?
‎Un singur recipient?
‎Știu că nanoboții sunt mici, ‎dar nu pare de ajuns.
‎Fac un test, ‎să mă asigur că merge imprimanta,
‎ceea ce, în împrejurările date, ‎credeam că va fi…
‎Care e antonimul lui „nesăbuit”?
‎Prevăzător.
‎Și de ce ar fi prevăzător?
‎Mă asigur că nanoboții nu sunt periculoși.
‎Fiindcă așa zice iubitul tău?
‎Chestiile astea comunică între ele.
‎Da.
‎Sunt nanoboți.
‎La asta se pricep cel mai bine.
‎Comunică între ei. ‎De asta am nevoie de așa de mulți.
‎Hai, repejor!
‎Mi-am trădat prietenii ‎pentru că am crezut în ce faci tu.
‎Dar, dacă sunt așa de răi cum spune Juan,
‎avem o problemă.
‎Îți jur, Tilda.
‎Nu sunt periculoși.
‎Rahat!
‎Ceva?
‎Încă nu.
‎- Vreau să văd. ‎- Stai!
‎E stabil.
‎A funcționat.
‎Mitocondriile lui Sarkov sunt cheia. ‎Asta ar trebui să vindece totul.
‎Și transformările aleatorii?
‎Da, toate efectele secundare.
‎Am reușit!
‎Uimitor!
‎- Dă-mi să văd. ‎- Stai! Nu!
‎Spune-mi că ai mai făcut.
‎Era tot ADN-ul lui Sarkov ‎pe care l-am găsit.
‎Futu-i! Trebuie să-l găsim pe Sarkov.
‎Trebuie să-l găsim pe Sarkov.
‎- Te simți magic? ‎- Da.
‎Arată-mi degetele magice.
‎Haide! Bine.
‎- Spune „abracadabra”. ‎- Abracadabra!
‎ABBI ‎POT SĂ NE VINDEC!
‎Să-mi frec una!
‎DAR AM NEVOIE DE ADN-UL LUI SARKOV!
‎Nu! Băga-mi-aș!
‎Perdón! ‎Distracție plăcută! ‎Burgerii sunt aproape gata.
‎Ai grijă cum vorbești!
‎Sunt puțin distras.
‎Se întâmplă multe în Seattle.
‎- Cum o cheamă? ‎- Nu, nu e vorba de o fată.
‎Atunci poate aștepta.
‎Ești aici cu familia.
‎Mă bucur că ești aici.
‎Mă bucur să fiu aici.
‎APEL DE LA TILDA
‎Băga-mi-aș!
‎Ea e? Parcă spuneai ‎că nu e vorba de o fată.
‎Va dura foarte puțin. Promit.
‎Mă întorc imediat.
‎Ar fi bine să merite!
‎Mă dai cu flit o săptămână întreagă ‎și acum mă suni?
‎Am început să scriu un răspuns ‎la toate avertizările tale cu nanoboți.
‎Am tot scris și mi-am dat seama…
‎că mai bine te sun decât să-ți scriu.
‎Așa că…
‎uite că te-am sunat.
‎Crezi că poți să mă suni și să te prefaci ‎că nu s-a întâmplat nimic?
‎Te rog, nu te-am lăsat să te faci de râs.
‎E imposibil ca tu sau Abbi ‎să-l fi păcălit pe Al.
‎Așa că fii sincer cu mine.
‎Pe o scară de la unu la…
‎„Să-mi frec una!”, ‎cât de răi sunt nanoboții?
‎Când ați plecat, nanoboții ne-au invadat ‎corpul și au preluat controlul.
‎Eram captiv în propria-mi piele.
‎Deci: „Să-mi frec una!” Bine. Am înțeles.
‎Da. Să-mi frec una! Zi-mi unde ești.
‎Nu.
‎Tilda, de ce faci asta?
‎Cu cât îl ajuți,
‎cu atât ne va fi mai greu ‎să revenim la normal.
‎PJ era normalitatea mea.
‎Tilda…
‎Tilda, nu…
‎Mă mulțumesc cu tine.
‎Bună!
‎Petrecerea e în spate.
‎N-am venit să petrec.
‎Unde e dr. Sydney Burke?
‎Ești de la Flux?
‎A luat legătura cu tine?
‎Ce vrei de la ea? ‎De ce te-ai deghizat așa?
‎Hei! Concentrează-te! ‎Sau îi stric ziua nepoatei tale.
‎N-ar fi trebuit să spui asta.
‎- Bea ceva! ‎- Mulțumesc.
‎Unde s-a dus Juan?
‎Vorbește la telefon.
‎Dacă nu se grăbește, nu mai pupă burgeri.
‎Cred că burgerii sunt ultimul lucru ‎la care se gândește acum.
‎Bine.
‎Băga-mi-aș!
‎Juan?
‎Salut!
‎Deci e ceva mai important pentru tine ‎decât ziua nepoatei tale.
‎- N-am de ales. ‎- Ai doar de ales.
‎Nu înțeleg de ce tot alegi să pleci.
‎Dacă ți-aș spune, nu m-ai crede.
‎Dacă pleci acum, nu te mai întoarce.
‎Nu e corect…
‎Nu e corect cum îmi tratezi familia,
‎familia ta, punând-o pe ultimul loc.
‎Nu vă pun pe ultimul loc, îți jur.
‎Atunci dovedește-o.
‎Revino la petrecere. ‎Ce e în Seattle poate aștepta.
‎Ba nu poate.
‎- Chiar nu poate. ‎- Băieți!
‎Veniți! E timpul pentru tort.
‎Alejandro, ce se întâmplă?
‎Juan pleacă.
‎- Trebuie să pleci? ‎- Da.
‎Dar de ce?
‎Ce s-a întâmplat?
‎Îmi pare rău.
‎Bună!
‎Am o problemă.
‎Și nu știam pe cine să sun.
‎Ai…? Rahat!
‎Agentul de la Flux e un clovn pe bune?
‎Credeam că vorbești metaforic.
‎Juan! E în regulă. O să fie bine.
‎Eu… Ar fi trebuit ‎să stau cu tine și să te ajut.
‎Dar n-am stat, pentru că sunt egoist.
‎Nu, eu am fost cea egoistă.
‎Am folosit nanoboții drept scuză ‎să mă duc după Tilda.
‎Mi-am folosit feromonii pe Hannah ‎ca să mă ajute în laborator.
‎Cred că ai câștigat.
‎Da. Partea bună e…
‎că mi-am dat seama că-ți datorez scuze.
‎Spun mereu ‎că nu vreau să-mi folosesc feromonii,
‎dar, cum am nevoie de ceva, ‎îi folosesc fără probleme.
‎Dacă eram mai puțin egoistă, ‎poate nu eram în beleaua asta.
‎Să-l îngropăm pe clovnul ăsta, ‎apoi ne întoarcem la laborator.
‎Da.
‎Auzi, Abbi…
‎Crezi că putem fi din nou oameni?
‎Din punct de vedere genetic, da.
‎Dar după tot ce am făcut?
‎Nu știu.
‎Da.
‎Așa credeam și eu.
‎Dar voi afla. Și tu la fel.
‎Cum o să faci asta?
‎Trecem podul când ajungem la el.
‎- Podul! ‎- Ce pod?
‎- Știu unde e Sarkov. ‎- Poftim?
‎Când am vorbit cu Tilda la telefon, ‎am auzit un sunet și…
‎Vino încoace!
‎Vezi? Aici.
‎Sunt în Fremont.
‎Bine.
‎E ceva în neregulă cu nanoboții.
‎În sfârșit! Mulțumesc.
‎Nu-i nimic, ‎rezolvăm înainte de următoarele teste.
‎Următoarele teste?
‎Da, știința nu e o știință exactă, Tilda.
‎Dacă am aștepta perfecțiunea, ‎n-am mai realiza nimic.
‎Nu așa am convenit.
‎Noi doi nu am convenit nimic. ‎Eu îmi desfășor cercetarea.
‎Iar dacă nu mă ajuți, ‎îmi pui bețe în roate.
‎Ai spus că planul tău va salva vieți, ‎nu va preface oamenii în monștri roboți.
‎Mă dezamăgești, Tilda.
‎Chiar am crezut că ai înțeles ‎ce încercam să fac aici.
‎Presupun că ne-am înșelat amândoi.
‎Presupun că da.
‎Ce mama dracului?
‎De ce te miri așa?
‎Doar ți-am spus că umblu cu arma la mine.
‎Îmi pare rău. Nu cred că o să meargă.
‎Bine.
‎Păi, înainte să plec…
‎Nu!
‎Nu mișca, futu-i!
‎Aveai dreptate. ‎Era prea nerăbdător să plece din oraș.
‎Când intrăm, lăsați-mă pe mine să vorbesc.
‎Mă descurc, mersi.
‎- Să mergem! ‎- Transformările tale sunt tot mai dese.
‎- Pot indica epuizarea celulelor stem. ‎- În cazul ăsta…
‎Așa!
‎Trebuie să fac totul de una singură.
‎Imprimanta de nanoboți ‎e esențială pentru munca mea.
‎Ai idee ce-ai făcut?
‎Probabil i-am făcut viața mult mai ușoară.
‎Nici n-ai idee.
‎Normal că ești aici! N-am timp de asta.
‎Va trebui să revii mai târziu. ‎Rezolv o problemă cu resursa umană.
‎Nu e o opțiune. Am nevoie de stabilitate.
‎Doar tu mă poți ajuta să o obțin.
‎Și de ce aș face asta?
‎Îți pot da o nouă metodă de transmitere.
‎Vectori virali.
‎Rahat! Sydney a zis deja că n-o să meargă.
‎Sydney te-a mințit.
‎Ai face-o, nu-i așa?
‎Ți-ai trăda cea mai veche prietenă ‎pentru idul dement
‎și o chestie științifică cretină.
‎Prost moment!
‎Doamne! Sper că nu.
‎Sper din tot sufletul că mă vei salva.
‎Știu că am avut neînțelegeri, ‎dar n-am încetat să țin la tine.
‎Sydney, ai fost mereu ‎cea mai bună prietenă a mea.
‎Vreau să mă crezi că, orice s-ar întâmpla,
‎n-ai de ce să-ți faci griji.
‎- Tu, pe de altă parte… ‎- Alex!
‎Totul se va termina curând.
‎Subtitrarea: Lucia Elena Popovici