Я втомилася чекати, що Сарков вирішить проблему за мене.
Я сама нас вилікую.
СЕРІАЛ NETFLIX
-І як ти це зробиш? -Не знаю як, але знаю наступне.
Все, що треба було для Саркова, аби знайти ліки, тут.
Трясця.
Здається, він не лишив нам вибору.
-Ми розберемося, я знаю. -Ми?
-Я заробляю малюванням коміксів. -І що?
Д-р Берк сказала, в неї можуть піти роки на пошук ліків.
До того, як ми ідентифікували, що мітохондрія - джерело побічних дій.
Місяців в нас теж немає. Я не вчений…
Місяці і не потрібні.
Сарков знайшов їх за тиждень.
Тижня теж немає!
Сарков готується випустити наноботне пекло.
-Треба його знайти негайно! -Ти чув, що сказала д-р Берк.
Ми маємо створити ліки.
Вона сказала, що хоче знайти Саркова.
Знаю, ти хвилюєшся за Тільду, але я не зможу сама.
Річ не у Тільді.
Ти знаєш, як це, коли у тобі купа наноботів.
Це жахливо.
Я скоріш помру, ніж дозволю, щоб таке сталося з Паломою.
І вб'ю всіх, хто спробує з нею це зробити.
Хуане, ми знаємо, що Сарков вже покинув місто.
Відтворення ліків — найлогічніший крок.
Пошук Саркова — найлогічніший крок.
Знаєш, що?
Мені не потрібна твоя допомога. Веселої гри тобі у детектива.
А тобі — у божевільного вченого.
Правильний термін «вчений-вигнанець».
Не хвилюйся. Ти зможеш.
ДЕВ'ЯТЬМА РОКАМИ РАНІШЕ
-Можу запропонувати ще щось? -Не знаю, можеш?
Лише чек, будь ласка.
Вже ідете?
Шкода.
Він фліртував з тобою.
-Авжеж. Щоб я дав чайові. -Може, він вважає тебе милим.
-Ага. -Запроси його на побачення.
-Ні, дякую. -Чому ні?
Мені зробити це за тебе? Я все одно все роблю за тебе.
-Привіт. -Привіт.
Я сказав, ні, Сідні. Досить.
-З тебе 15 плюс чайові. -Боже.
Пробач, що хотіла допомогти.
Досить, що я маю витримувати образи у відділі.
Я не люблю бути мішенню твоїх жартів.
Я не жартувала.
Ми обидва знаємо, що я буквально виродок.
Не кажи так.
Всі інші кажуть.
Всі інші хай відсмокчуть.
-Я — твій бос. Ти маєш бути зі мною милою. -Ні.
Ти мене не звільниш.
Бо ніколи не знайдеш іншого, хто витримає твоє лайно.
А нащо його витримуєш ти?
Я — твоя подруга, і ти мені подобаєшся.
І мені крається серце бачити, що ти не помічаєш, який ти чудовий.
Що, як він відмовиться?
Тоді відмовиться.
Це не кінець світу.
Потрібна здача?
Ні, дякую.
В мене є ти.
Інші мені не треба.
Так. Ходімо до лабораторії.
СГГР сам себе не вилікує.
Обрали що-небудь?
-У вас найкращі сендвічі з тунцем у штаті? -Три роки поспіль.
У якому?
У Вашингтоні.
Чудово.
Я буду чізбургер з картоплею фрі та мілкшейк.
День без дієти.
Хоч опинилися недалеко від дому.
Нам досі треба туди дістатися,
перегрупуватися і припинити трансформації.
Мене хвилює «Флакс». Вони схочуть нашої смерті.
Подивися на зовнішній бік руки.
Чудово. Це щось нове.
У стовбурових клітин є строк дії,
чим ближче до його кінця, тим швидше розпад.
Я знаю, що таке виснаження клітин.
Ці плями і є сліди виснаження.
Треба це виправити.
Потрібен Алекс.
-Тому не вбивай його. -Не можу обіцяти.
-А де інша жінка? -В туалеті.
Сказала, що я можу з'їсти.
Вона пригощає.
Платитиме за їжу вона!
Чудово.
УВАГА ЗАБОРОНЕНА ДІЛЯНКА
Спустошена зона.
НЕ ЗАХОДИТИ
Покинута.
Потужно захищена.
І моторошна.
Чудово пасує Саркову.
Не думаю, що моторошна та спустошена — це головний параметр.
Берк. Сарков.
Портлендські біохакери. Мондей.
-Всі вчені-вигнанці. -Так.
Всі жили у покинутих чи віддалених місцинах,
якомога далі від людей.
Це точно лабораторія вченого-вигнанця.
Чи метамфетаміну.
Ти допоможеш чи ні?
Я ж тут.
То який план?
Зайти та подивитися, що там.
Якщо Сарков там, ти перетворишся у Чупакабру.
Лише, якщо треба.
Вперед.
Чистий російський.
Обидва ящики.
Так, ті два твої, а третій докину безкоштовно.
Так, перевір вагу.
-Ми обидва помилилися. -Оуене, заткнися.
Хто там, трясця? Покажіться.
Починаємо.
-Хто ці клоуни? -Ти сказав, тут безпечно, Грегу.
Тут безпечно, Еліоте.
-Хто ви, трясця? -Ніхто.
Ми нічого не бачили.
Нам дуже шкода, що вас перервали.
Ми підемо геть. Ходімо, Оуене.
-Нікуди ми не підемо. -Оуене.
Ми шукаємо Саркова, а вони точно не Сарков.
-Але вони бандити. -Бандити?
Я — клятий підприємець.
Оуене! Оуене.
-Я щойно її купив. -Оуене, через тебе нас могли вбити.
А ти міг вбити того хлопця. Добре, що я тебе зупинив.
І зупинив кров, і викликав швидку.
Цього б не сталося, якби ти послухав мене, і ми пішли.
Я дивуюся, що ти хотів просто піти,
коли він продавав незаконну зброю.
Він не має значення.
Має значення — пошук Саркова.
-Ти змінився. -Та невже?
Я не кажу про Чупакабру.
Лише про тебе. Коли все це починалося, я подумав:
«Якщо хто й використає сили на боротьбу зі злочинністю,
це буде Хуан».
-Знаєш, чому? -Чому?
-Бо я люблю комікси? -Ні.
Бо ти обожнюєш комікси. Ми з тобою… Знаєш, що ми робили в дитинстві?
Обговорювали, як було б круто, якби експерименти Саркова дали нам сили.
-Не пам'ятаєш? -Ні.
А я пам'ятаю.
І ти сказав: «Байдуже, яку силу ти отримаєш,
бо не сила робить з тебе героя, а те, яка ти людина».
Я не…
Цього я теж не пам'ятаю.
Ага.
І не кажи.
Їх я лишу собі.
Привіт, брате.
Палома хоче, щоб ти сказав, що приїдеш на її день народження.
-Ти ж будеш? -Хочу, але…
Що важливіше за день народження племінниці?
Звучить, як питання з пасткою, Алехандро.
Просте питання.
Що важливіше за день народження племінниці?
Нічого.
Тоді до суботи.
Пропріоцептивна пам'ять.
Що?
Конфлікт між сенсорним сприйняттям та твоєю пам'яттю.
Тому ти чухаєш протез.
Він просто чешеться.
А ти рано.
Я здивований, що ти взагалі тут.
Припини. Я незнищенна.
Як тарган.
Ніколи не недооцінюй таргана, агенте.
Коли всі інші на планеті помруть,
вони досі будуть тут.
До речі, про це.
Це знайшли на березі.
Д-р Берк досі жива.
Ти маєш щось з цим зробити. Підніми всіх.
Ти досі у моєму кабінеті.
Ти просиш мене зосередити весь мій підрозділ на одному вченому?
-Ні, я кажу тобі. -На одному вченому?
Одному дуже небезпечному вченому-вигнанцю, який ще й має сили,
через що вона стає головним пріоритетом.
Чому?
Мені цікаво.
Цікавості немає у твоєму резюме.
Якщо вона ще жива, це ненадовго.
Мені потрібен візуальний доказ.
Ще б пак.
Так.
Ні.
-Привіт. Чому дзвониш так пізно? -Слухай.
По-перше, не кажи мамі, що я тобі це сказав.
-Що саме? -По-друге, це скоріш за все, пусте.
Бен, якого хріна? Кажи вже.
Мама знайшла пухлину.
Де?
Сама знаєш.
-Там. -Трясця, Бене, вона — наша мати.
Ти можеш сказати: «У грудях». Що сказав лікар?
Ми ще чекаємо результати.
Вона вже зробила біопсію. Чому не подзвонив раніше?
Мама не хотіла тебе лякати. Сама знаєш, яка вона щодо цього.
Знаю, знаю.
Але якщо ти зненацька вирішиш завітати додому…
-Лише на вікенд? -Я знаю, що робити.
-Мати була б рада. -Я щось вигадаю.
То ти приїдеш?
Як тільки зможу.
ВІСЬМОМА РОКАМИ РАНІШЕ
ПЕРЕЇЗД ЧИ ЗБЕРІГАННЯ
Відчинено.
-Сідні? -Чудово, можеш підійти сюди?
Скажеш мені, чи вона у вірному місці.
Боже.
-Що сталося? -Ага.
Звичайний екхімоз ока.
Розсічення губ, може, зламане ребро.
Кілька синців від сильних ударів. В мене точно струс мозку.
Як… Як це сталося?
Кумедна історія.
-Ти ж не лишиш диван там? -Не змінюй тему.
-Тобі треба до лікарні. -Ні в якому разі.
Ні лікарень. Ні поліцій.
Алексе, хто це зробив?
Пам'ятаєш, грант, який я нам дістав?
Я не дістав.
Грант у 150000 тисяч? В кого були такі гроші?
В того, хто зробив це, коли я йому не заплатив.
В мене є час до суботи, аби заплатити…
або вони мене вб'ють.
Сідні, я не знаю, що робити.
Про що ти тільки думав?
Що нам потрібні гроші для досліду.
Що ти вже забагато вклала своїх грошей.
Справа не в грошах.
Відшкодування від Єйка вистачить на життя.
-Ми можемо не хвилюватися. -Ти можеш не хвилюватися.
-В мене немає нічого. -Лайно собаче, і ти це знаєш.
Скільки?
Чверть мільйона доларів.
Я подзвоню у банк.
Ні, я не візьму в тебе таких грошей.
Я їх не даю тобі.
А інвестую у тебе.
Ти допоможеш мені вилікувати СГГР.
Я цього не забуду.
Я тобі і не дам.
Феєричний ідіот.
Може, якби ти більше працювала і менше переписувалася з хлопцем,
ми б не мали цієї розмови.
Це не розмова. Хуан сказав, що наноботи небезпечні.
І він не мій хлопець.
Твій друг, хлопчик, намагається саботувати мою роботу,
бо злиться, що ти його зрадила?
І тобі ще цікаво, чому люди тебе не люблять.
Ні, не цікаво.
Взагалі не цікаво.
Брехун.
Весь цей концепт, що життя — це конкурс популярності, мене смішить.
Досить прикидатися вовком-самітником.
Хто й розуміє плюси зовнішнього фасаду,
це дівчина, яка за татків рахунок створила свій панк-гурт.
Хай ця розмова закінчиться.
Дбати про людей, Ал, це не прояв слабкості.
Я бачила твоє обличчя, коли ми знайшли мерця в авто.
Його звали Генк.
Бачиш? Тобі не байдуже.
Це… Ось чому Мондей будує роботів.
Я дав тобі завдання. Повертайся до роботи.
Так, сер.
Трясця, трясця, трясця.
Ханно.
Аббі.
Знаю, ти казала, що хочеш відпочити.
Але я щойно дізналася, що в мами рак, і хотіла з кимось поговорити.
Мені дуже шкода. Якщо я можу…
Так. Я відбудовую відновні стовбурові клітини Саркова,
і мені б знадобилася твоя допомога у лабораторії.
Не думаю, що зможу.
Я підкажу як.
А Хуан чи Тільда не допоможуть?
Вони пішли своєю дорогою.
Аббі, пробач. Я не можу.
Чому всі йдуть проти мене у цьому питанні.
Я не йду проти, але і не допоможу.
Я допомогла Фінч, і померли люди.
Я допомогла тобі, і мене мордували.
Ця ситуація інша. Ти не постраждаєш.
Ти цього не знаєш.
Пробач.
Ти розумієш, що я роблю це і для тебе теж.
-Ти жива завдяки мені. -Через тебе я тут застрягла.
-Трясця. -В мене немає вибору.
Експеримент має пройти успішно. Я маю зробити ліки.
Тому скажи, що допоможеш.
Ти себе чула?
Кажеш, як сраний Сарков!
Цього б не сталося зі мною,
якби ти не втрутилася у моє життя.
Через тебе я монстр!
Ханно.
Ти не монстр.
Ні, я не монстр.
Ти — монстр.
Хуане.
Привіт.
Хотів зайти раніше, щоб допомогти з прикрасами.
-Але якщо це зайве, я піду… -Ні, ні. Ти рідня.
Тобі завжди раді.
Ренато. Паломо.
Ваш дурний дядько тут.
Ви здохнете, якщо пропилососите, чи що?
-Фінч, що ти тут робиш? -Розслабся, Кобра Кай.
Я не за реваншом. Поки що.
Де Сарков?
Я б краще поговорила з д-р Берк.
Так? Шкода.
Ми не обираємо водія цієї калимаги.
Чому? Що сталося?
Крейн хотіла відбудувати ліки Саркова зі зразка дохлого козла з Портленду.
Отже, замовимо піцу.
Вона вколола їх посеред трансформації, і тепер ми міняємося раптово.
Тому або ти можеш знайти,
як створити ті відновні клітини, або треба шукати Алекса.
Дякую, Фінч.
-Ти змогла? -Ще ні, але я близько.
Наскільки?
Я намагалася створити нову мітохондрію з наших непошкоджених секцій,
але це не спрацювало.
Якщо тебе втішить, я це робила, і результати були такі ж.
Якщо працюватимемо разом,
ми прискоримо процес.
Я ціную оптимізм, але є причини, з яких Алекс
зробив за тиждень те, що ми не зможемо за місяці.
Так, знаю. Він супергеній.
Він може бути де завгодно.
Ні, він у місті.
Звідки знаєте?
Д-ре Берк?
Бо ми знали його все життя.
Він досі тут, бо він нетерплячий.
Що добре, бо це починає боліти.
-І не у гарному сенсі. -Це погано.
І не кажи.
Чим довше ми з Сідні змінюватимемося,
тим швидше наша система виснажиться.
Я можу вигадати сто більш цікавих способів вмерти.
Хуан його шукає. Нашу енергію краще витратити сюди.
Ти не зможеш. Ти пристойна людина.
-Ти не думаєш так, як він. -Як вчений-вигнанець?
Чому ми з цим панькаємося? Він клятий божевільний.
Тоді я думатиму як клятий божевільний.
Гаразд.
Я — Алекс Сарков. Егоїстичний, самозакоханий, нарцистичний козел.
-Я думаю, що завжди правий. -Ага.
Тепер я маю відновити пошкоджену мітохондріальну ДНК.
Але я не стану методично ідентифікувати проблемні ділянки.
Ні. Мені ж насрати на піддослідних.
Мій час цінніший.
Отже…
я просто…
заміщу її власною мітохондрією.
Точно.
Аббі, звучить якось натягнуто.
Варто спробувати.
СІМОМА РОКАМИ РАНІШЕ
Чому це так тобі важливо? Вони померли, коли мені було два.
Так, але це річниця.
Я думала, ти схочеш їх згадати.
Я навіть не пам'ятаю їхні обличчя.
Як я можу тужити про тих, кого ніколи не бачив?
Це ж твої батьки.
В тебе мають бути якісь почуття до них.
Д-р Халленбек казав, почуття - марна трата енергії.
Халленбек був радником з тези, а не твоїми батьками.
Таке буває, коли тебе передають в універ у п'ять років.
Вирощений ватагою вчених,
які використовують тебе, як людину-комп'ютер,
викравши у тебе дитинство.
На день народження мені давали торт.
Ти ж відчуваєш щось. Нічого?
Нічого.
Може, образу за їхню егоїстичність.
Це вже щось.
Ніхто не хоче чути, як ти злишся на батьків, що вони померли у пожежі.
Злитися — це нормально, так ти почуваєшся.
Просто… Я хочу, щоб ти зрозумів, що не існує невірного способу тужити.
Про кого я повинен тужити?
Ні про кого.
Наступного тижня ми починаємо клінічні перевірки на дітях…
Ти хотіла перевірити, чи не відлякну я їх
моєю відразливою особистістю?
Ні. Просто трохи чуттєвості не завадить.
Ні, не завадить.
Пробач, що я не кращий, Сідні.
Я не це мала на увазі.
Знаю.
Останнім часом я часто про це думав, ти багато для мене зробила.
Ти позичила мені чверть мільйона.
Боже. Я казала, гроші не мають значення.
Для мене мають.
Ти — перша моя справжня подруга.
І будьмо відвертими, єдина справжня подруга, тому я…
Я не знаю, що робив би без тебе.
Ну, я нікуди не дінуся.
Вони обидві були тут кілька днів тому.
Кинули мене на бургер.
Нічого більше не пам'ятаєте?
Пам'ятаю, що заплатила за нього з чайових.
Ще вони взяли мілкшейк.
І викрали тарілку.
Ця сказала, що більше хвилюється про «Флакс».
Ця: «Його не вбивати».
Я піду працювати.
СПОНСОН
Беннінг.
БЕННІНГ
Три ТП Берк. Їх треба відстежити.
Краще б було шукати Алекса.
Як ви можете йому вірити після того, що він вам зробив?
Бо я знаю, чому він так діє.
Під сухою зовнішністю…
Сухий внутрішній бік?
Під всім цим
переляканий хлопчик, в якого було пекло замість дитинства.
Його буквально виростили в лабораторії, над ним експериментували.
Поводилися з ним як з обладнанням.
Як гадаєш, що це зробить з людиною?
Не він тут жертва.
Вона має рацію. Твоя відданість заважає.
І це помітно.
Заткнися.
Що?
Фінч. Фінч.
Слухай, він не поганець.
Він все життя провів, відштовхуючи людей,
бо думав, що безпечніше бути самому, ніж зблизитися і втратити когось.
Д-ре Берк, те, що сталося з Сарковим, сумно,
але це лише пояснює його дії, а не виправдовує його.
Тут нічого немає.
Нам непотрібна мітохондрія Алекса. Просто будь-яка непошкоджена.
Я не ризикуватиму.
Єдина непошкоджена мітохондрія тут належала Саркову.
І вона вилікувала Нейта.
Може, він скористувався туалетом нагорі.
Чекай. Здається, я щось знайшла.
Так.
Будь ласка.
Ти граєшся з вогнем.
Хочеш зберегти таємницю Алекса чи своє життя?
Чесно? І те, і те.
Нарешті.
Що ви одне одному кажете?
Одна каністра?
Я знаю, наноботи малі, але цього недостатньо.
Я перевіряла, чи працює принтер,
що за даних обставин, як на мене…
Який антонім «безрозсудно»?
Розсудливо.
І чому це розсудливо?
Щоб перевірити, що наноботи не небезпечні.
Через повідомлення хлопця?
Вони розмовляють одне з одним.
Так.
Це наноботи.
Це їхня фішка.
Вони спілкуються одне з одним. Тому їх треба багато.
Поквапся.
Я зрадила друзів, бо вірила у те, що ти тут робиш.
Але якщо вони настільки погані, як каже Хуан,
в нас проблеми.
Обіцяю, Тільдо.
Вони не небезпечні.
Трясця.
Є щось?
Ще ні.
-Я хочу глянути. -Стривай.
Стабільні.
Спрацювало.
Ключ — мітохондрія Саркова. Вона має все вилікувати.
І раптові трансформації?
Так, всі побічні дії.
Я змогла.
Чудово.
-Дай гляну. -Чекай. Ні!
Скажи, що у тебе є ще.
Це вся ДНК Саркова, яку ми змогли знайти.
Трясця. Доведеться шукати Саркова.
Треба знайти Саркова.
-Відчуваєш магію? -Так.
Покажи свої магічні пальці.
Давай. Чудово.
-Кажи: «Абракадабра». -Абракадабра.
АББІ Я МОЖУ НАС ВИЛІКУВАТИ!
Трясця.
АЛЕ ПОТРІБНА ДНК САРКОВА!
Ні, ні, ні. Трясця.
Вибачаюся. Насолоджуйтеся вечіркою, бургери майже готові.
Тихіше з лайками.
Я трохи відволікся.
У Сієтлі багато чого діється.
-Як її звати? -Ні, все не так.
Тоді зачекає.
Ти тут з родиною.
Добре, що ти з нами.
Я теж радий тут бути.
ВХІДНИЙ ВИКЛИК ТІЛЬДА
Трясця.
Це вона? Я думав, ти сказав, що все не так.
Я швидко. Обіцяю.
Я зараз.
Сподіваюся, вона того варта!
Ти ігнорувала мене тиждень, а тепер дзвониш?
Я стала писати відповідь на твої повідомлення про наноботів.
Писала і писала, а потім зрозуміла…
треба не текст, а справжній дзвінок.
Отже…
ось я і дзвоню.
Ти думаєш, можеш дзвонити і поводитися, наче нічого не сталося?
Припини, я не дала тобі зробити з себе дурня.
Ні ти, ні Аббі не розумніші за Ала.
Тому послухай.
За шкалою від одиниці до…
«твою ж матір», наскільки погані наноботи?
Коли ви втекли, ті наноботи вторглися у наші тіла і захопили над нами контроль.
Я був у полоні у власній шкірі.
Тому «твою ж матір». Зрозуміло.
Так. Твою ж матір. Скажи, де ти.
Ні.
Тільдо, нащо ти це робиш?
Чим більше ти з ним,
тим важче нам стати нормальними.
Пі Джей був моєю нормальністю.
Тільдо.
Тільда, не…
Ти згодишся.
Привіт.
Вечірка там.
Я тут не для цього.
Де д-р Сідні Берк?
Ти з «Флакс»?
Вона зв'язувалася з тобою?
Нащо вона вам? І що за ідіотське маскування?
Гей. Зосередься. Або я зруйную великий день твоєї племінниці.
Не треба було тобі цього казати.
-Випий. -Дякую.
Де Хуан?
Йому подзвонили.
Йому краще поквапитися, або пропустить бургери.
Думаю, бургери — останнє, про що він зараз думає.
Гаразд.
Трясця.
Хуане?
Гей…
Отже, є щось важливіше за день народження племінниці.
-В мене немає вибору. -Варіантів в тебе багато.
Але я не розумію, чому ти завжди обираєш піти.
Якщо я скажу, ти не повіриш.
Якщо поїдеш, більше ніколи не повертайся.
Це нечесно…
Нечесно те, як ти поводишся з моєю родиною,
твоєю родиною. Наче з другосортними.
Ви не другосортні. Клянуся Богом.
Тоді доведи.
Повернися на вечірку. Сієтл зачекає.
Ні.
-Справді, ні. -Народе.
Народе, заходьте, час на торт.
Алехандро, що відбувається?
Хуан йде.
-Тобі треба йти? -Авжеж.
Але чому?
Що сталося?
Пробач.
Гей.
В мене проблема.
Я не знав, кому ще подзвонити.
Я… Трясця.
Агент «Флакс» - справді клоун?
Я думала, це метафора.
Хуане. Все гаразд. Все буде добре.
Треба було лишитися з тобою і допомогти.
А я не зробив цього, бо егоїст.
Ні. Це я — егоїстка.
Я використав наноботів, аби шукати Тільду.
Я використала феромони на Ханні, щоб вона мені допомогла.
Ти перемогла.
Так. З плюсів,
це допомогло мені зрозуміти, що я маю вибачитися.
Я завжди кажу, що не хочу ними користуватися,
але щойно мені щось треба, я ними користуюся.
Може, якби я була менш егоїсткою, проблем було б менше.
Давай закопаємо клоуна і повернемося до лабораторії.
Так.
Гей, Аббі…
думаєш, ми зможемо знову бути людьми?
На генетичному рівні, авжеж.
А після всього, що ми зробили?
Не знаю.
Так.
Я так і думав.
Але я хочу дізнатися. І ти теж.
Як ми це зробимо?
Цей міст перейдемо, коли дійдемо.
-Міст. -Який міст?
-Я знаю, де Сарков. -Що?
Коли я розмовляв з Тільдою, чув цей звук і…
Іди сюди.
Бачиш? Тут.
Вони у Фремонті.
Гаразд.
З наноботами щось не так.
Нарешті. Дякую.
Розберемося перед іншими перевірками.
Іншими?
Так, наука — річ не точна, Тільдо.
Якби ми чекали на ідеал, то ніколи нічого б не досягли.
Ми домовлялися не про це.
Ми ні про що не домовлялися. Я проводжу свій дослід.
І якщо ти не допомагаєш, ти заважаєш.
Ти сказав, що плануєш врятувати життя, а не перетворити людей на робото-монстрів.
Ти мене розчаровуєш, Тільдо.
Я чесно думав, що ти зрозуміла, що я тут намагаюся зробити.
Думаю, ми обидва помилялися.
Мабуть.
Якого біса?
Чому ти дивуєшся?
Я ж казав, що ношу зброю.
Пробач. Але не думаю, що щось вийде.
Гаразд.
Ну, перш ніж я піду…
Ні!
Не рухайся, трясця.
Так. Він занадто нетерплячий, щоб поїхати з міста.
Коли зайдемо, говоритиму я.
Все добре, дякую.
-Вперед. -Трансформації прискорилися.
-Це знак виснаження клітин. -В такому разі…
Ось так.
Я маю зробити все сама.
Принтер наноботів — головна частина моєї роботи.
В курсі, що ти наробила?
Мабуть, полегшила її життя.
Ти й уявити не можеш.
Авжеж, ти тут. В мене немає часу на це.
Повернися пізніше. Я вирішую проблеми людських ресурсів.
Це не варіант. Мені потрібна постійність.
І лише ти можеш з нею допомогти.
Нащо мені це?
Я можу дати тобі новий метод передачі.
Вірусні вектори.
Брехня, Сідні сказала, це не спрацює.
Сідні збрехала.
Ти це зробиш, хіба ні?
Обміняєш свою стару подругу на божевільну,
через ідіотську науку.
Як невчасно.
Боже. Сподіваюся, що ні.
Я дуже сподіваюся, що ти мене врятуєш.
Я знаю, в нас були непорозуміння, але ж я постійно про тебе дбала.
Сідні, ти завжди була моєю найкращою подругою.
Ти маєш повірити мені, що б не сталося,
тобі немає про що хвилюватися.
-А ось тобі варто. -Алексе.
Скоро все скінчиться.
Переклад субтитрів: Fatun Volodymyr