Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jsi šťastný?
Myslíš všeobecně?
Teď...
Co se děje?
Něco jsi říkala...
Asi jsem mluvila ze spaní.
-Kolik je? -Pět deset.
Nezkusíš ještě usnout?
To je marný.
Pamatuješ na první máj ve Villa Pamphili?
S TEBOU NEBO BEZ TEBE
-Sedíš nehnutě, zticha? To ne! -Nejsi bez života, dýcháš.
Jde o tohle, napojit se na vesmír.
Na něco, co tě přesahuje. Otevře se ti nekonečně cest.
Zavřeš oči, sedíš v místnosti, a nabídne se nekonečně cest?
Zavři oči, rozšíří se ti obzory.
Lu, tak to není, nekonečně cest je venku.
Ne v tvojí hlavě, to promiň.
Počkej, až rozmrzne permafrost. Potom uvidíme.
V bankomatu si neberu stvrzenku.
I já žiju ekologicky.
Proto s žádnou nejsi víc než dva měsíce?
Je spousta cest?
Musí se vybrat ta pravá.
Nutně třídíš, vybíráš, rozhoduješ se...
Jestli má Mister Permafrost pravdu a homo sapiens spěje k záhubě,
nepřijde mi tahle cesta ani trochu špatná. Co?
-Jsi macho! -Jo, jsem! Jsem chlap!
Proč bych měl kopat za mužstvo soupeře?
Kde je to víno, co jsem donesl? Co je to za patoky bez siřičitanů?
Já chci víno s jedy!
Sametová dýně.
Při intoleranci na potraviny, alergiích a refluxu ideální.
-Zase bude řeč o refluxu? -Snad si pochutnáte...
Tohle se používá v pornu, místo spermatu.
-Jo? -Jo.
-Prozradíš mi, jak to víš? -Za dva měsíce nikoho nepoznáš.
Dva měsíce jsou až dost!
Víš, čas nikoho nevylepší.
Ani tohle víno, co jste se odvážili dát na stůl!
Ale co oni dva? Jsou spolu patnáct let.
Patří do dob, kdy vznikly dostihy Sienské Palio.
Koně mi vůbec nepřipomínej!
Proč ne?
Děsí mě!
Chceme vám něco říct.
Vidíš, lásko? Neříkal jsem to?
Nenapínej nás!
Rozbrečím se!
Jo, takže...
Napadlo nás to mockrát, ale...
Konečně jsme se rozhodli.
Rozhodli jsme se, že se rozejdeme.
To je ale přežblept! Pobavils mě.
Stejně ses spletl s tím permafrostem, ne?
Řekl jsi, že se chcete rozejít, víš o tom?
-Je to pravda. -Takže jsme slyšeli dobře?
-Jo. -Zničehonic?
Máme se pořád rádi.
Já to nechápu!
Jsme dál kamarádi. Vlastně se nic nemění.
-Jak nemění? -Plánujeme rozchod na etapy.
-Jo. -Vyplyne to, bude šetrnej...
Šetrnej bio rozchod bez škodlivin?
Víš, jak se to říká?
Rozejdeme se, budu dál tvá opora.
No jo. Ale to nikdo nikdy nedělá.
Chceme to zkusit.
Co byt? Strávili jsme tolik času, než jsme ho našli...
Vzali jsme si... Vzali jste si šílenou hypotéku.
Ředitel banky vyslovil moudrou úvahu.
Pravil, že společná hypotéka je větší závazek než manželství.
Jak se jmenuje? Massimo? Augusto?
Prostě nějak podobně! A kápnul na to!
Hodláme prodat byt.
Takže... Vezmeš si to na starost?
-Já? -Jo, díky.
Nechce se mi.
Co teď?
Dáme se do jídla!
-Ne? -Jo.
-To on s tím přišel? -My oba.
Ty farmářské trhy nikdo nehlídá.
-Nechceš salát? -Někoho má. Na to dám jed.
Jednu z těch zmalovaných holek z barů, kde vystupujou.
Jeden za osmnáct a druhej... Tak to chodí, říká ti lásko, lásko.
Potom za sklenicí piva vidí pár koz, a zapomene na svět.
Neklape nám to, co radíš?
Zůstat spolu přesmoc? Ze strachu?
Stejně to nechápu. Spíte spolu?
Jo! V tom není problém.
Tak v čem?
Nebaví mě nad tím dumat.
Nevím, co si o tom myslet. Byl to tvůj návrh?
Nemůžu se dívat, jak je nešťastnej.
Pórky na vyhození! Je sezona, prodali mi deset uvadlých mrzáků.
Ali? Zapomeň na přátelství. Rozchod znamená konec.
To snad víš líp než my. Pamatuješ, co Mathieu?
Odešla jsi bez rozloučení. Říkalas, že jinak bys to nezvládla.
Rok se mi o něm zdávalo.
Víš, Ali? Mně to přijde jako prima nápad.
Jak dlouho bys dostávala z hlavy Tommiho?
-Nechceš to zelí? -Ne.
Je bio.
Tommi, promiň, že to říkám. Ale děláte kravinu.
Řeknu ti to i pozpátku.
No tak!
Šetrnej rozchod na etapy?
Až budeš mít chuť spát s jinou, můžeš to udělat?
Bez výčitek?
Pak tenhle čistej bio přístup beru všema deseti!
-Tommi! -Co?
Je v tom jiná?
To vzdávám, nechápu.
Rozejdeme se, ale zůstávám.
Známe se roky, jasně, máme se rádi.
Jen už nejsme pár.
Dort!
Nezačneme se starat každý o sebe?
Tím myslím nakupování, praní. Ne?
Co až přijdou kamarádi, příbuzní, řekneme jim pravdu?
Ano.
S dalším vztahem počkáme, až budeme od sebe.
-Ne? -Ano.
Díky.
Dělbuchy!
Jsme v Římě! Bouchají denně.
Pojďme se podívat!
Jsem utahanej.
Taky jsem unavená.
Dobrou noc.
-Chceš deku? -Ne, díky.
DEN PRVNÍ
DO PRODEJE BYTU ZBÝVÁ 45 DNŮ
Nejsem v pořádku. Řeže mě v podbřišku.
Jako víčko při únavě očí. Ale cítím to tam...
Vydrž chvíli...
Musím vzít cytologický stěr.
-Kolik ti je let? -Sedmatřicet. Bude mi...
-Bojíš se špejle s vatičkou? -Ne.
No tak? Od oka se zdá, že jsi v pořádku.
Ale radši počkejme na výsledky.
Svědění? Nepohoda? Pálení?
Prožila jsem to, ale už je to pryč!
Zkus Vagi-gel Fast s kyselinou hyaluronovou.
Pro stálý pocit pohody.
Vagi-gel Fast!
Alice, představ se, pověz, čemu se teď věnuješ.
Jmenuju se Alice a jsem herečka.
Co dalšího? Právě jsem se rozešla s přítelem.
Po patnácti letech. Ale nebylo to ve zlém.
Jsme dál přátelé.
Dobře, ukaž mi levej profil, prosím tě.
Jo. Výborně.
Zlato, jak se máš? Tady máma.
Sháním tě už tři dny.
Odcházím do tanečních kurzů, kdybys volala, spadneš do schránky.
Nevadí, zkus to. Pusu.
Mami, promiň, jsem v jednom kole.
Brzy se ozvu, jo?
Ale nic se neděje... Všechno v pohodě.
NA PRODEJ
Ahoj.
Ušetřila jsi na to sama?
Kápnu božskou? Pomohli naši, já bych se na to nezmohla.
Víš, že prodali dům u moře?
-Ve Varigotti? Ne... -Měli jsme ho třicet let.
Pamatuješ, jak jsme tam psaly hru o autismu?
Jak je to dlouho?
Osm let, tehdy jsem se rozešla s Tommim.
Cítím se provinile, začala jsem pracovat u táty.
Já rodičům neřekla ani slovo. Táta to ponese těžce.
Nechápe, proč jsme se nevzali.
Dnes se přece lidi neberou!
Nezlob se! Promiň, jsem pitomá.
Kruci, já...
Je to smutný.
Všem se líbí fotky té jeho nové těhotné přítelkyně.
Dovolenou, kterou trávil se mnou, tráví s ní.
Člověk se musí mít rád, aby se nezbláznil.
Ježíši, mně to vůbec nedošlo.
-Tu máš, vezmi si to. -Co to je?
Použij jen v nouzi nejvyšší. Je na přírodní bázi.
Dnes poprvé nejdu na Tommiho koncert.
Prostor mi dej. nikdy mě nenechej.
Konec nepřichází, kdy si vybereš.
Osud do žil mi vprav, ať proudí ve mně dál.
Vypni mi ovladač, zažehni chybějící žár.
Vzpomínka vzdálená, index, univerzita.
Cigarety, scházející originalita.
Upřené pohledy a těla nehmotná.
Světelné částice svítí, kolem černá tma.
Nuda nebolí, jen časem zabíjí...
Co ty víš, s kým spí?
Prosím tě! Znám ji.
Je ti to fuk? Vydal jsi o vás dvou tři desky.
Ne, byly to písničky o našich krizích.
Nenapsal jsem jedinou pozitivně laděnou písničku o lásce. Nikdy.
Na Novej rok jsi mluvil o dítěti.
Pak z dítěte sešlo.
Nevděčíš jí snad za všechno? Díky ní jsi v Římě, ne?
-Ahoj, Rocco. Jste borci! -Ahoj, dámy!
Tommi, nevím, nejsem objektivní.
Chci neměnný jistoty, jako třeba starý známý reklamy.
-Rozchod přece není tragédie. -Ale ani důvod k oslavě!
V jiných kulturách se nad tělem nebožtíka hoduje.
V dalších si zas rvou do rtů talířky a ptáky zdobí kroužky.
Já byl ženatej rok. Pak tři roky peklo.
Takovej je rozchod. Chceš to vrátit, ale nejde to.
Budeš trpět jako pes.
-To byste si přáli vy. -Kdo my?
Sebere vás, jestli vyjde rozchod, jak jsme to naplánovali.
Nahlodá vám to život.
Moc nad vším hloubáme. Dřív to chodilo jinak.
Má babička Lina měla v tvým věku dva vnuky.
Ty ani nevíš, jestli si pořídit děcko.
Nepřemýšlej tolik, radši něco dělej.
Lidi se kdysi nebáli odpovědnosti. Amen.
-Odpovědnosti? -Hm.
Víš, co řekl táta mámě? Měl už dva roky jinou a nás vyhodil z bytu.
Řekl, co ti vadí?
No tak...
Dřív se poslouchal rock.
Dnes frčí trapnej trap. Koukni na to!
Už nejsme mladý, jsou z nás starý chlápci!
Prohlídni si nás! Ty náušnice, kožený bundy, trička.
Náš život je seriál Skam. Ale z pravěku. Pro čtyřicátníky.
-Co děláš? -Co asi? -Bacha, vždyť tě vidí...
Sleduj, pokropím ten plakát.
Sugo! Už kropím!
Pojď, jdeme, nech to plavat.
DEN DRUHÝ
Nech ji, nevidíš, že je unavená? Odnesu ji do postele. Uhni.
Nech ji! Já se tě bojím!
To už nedělej! Rozumíš? Nikdy!
Piero, stopni to.
Jak to vidíš?
Na smyčcové nástroje. Nižší tóny.
A pak pár vysokých ostrých tónů.
Jdou s náladou postavy, crescendo.
Chlápek se vzteká, intenzita stoupá.
-To je ono. -Je to na tobě.
-Jak je dlouhá ta scéna? -Tři minuty deset.
Tuhle jsem slyšel tvou skladbu v Benátkách, ve filmu Barbary...
Jo.
Za posledních patnáct let její první slušný film.
-Je to i tvá zásluha. -Díky.
Nejsem zvyklej na pochvaly. Díky.
Tommi? Jsi tu?
Sbohem si říct, nevidět se víc.
Rána může přebolet, trvá to let.
Sbohem si říct. Bolí to víc a víc.
Vrátím se, nezboří se svět?
Pocity nevejdou se do pár vět.
Sbohem si říct, to má rub i líc.
Chceme zkusit ptáků let, i láska umí zabíjet.
Sbohem si říct...
Chci ti říct, jen pro pořádek.
Ve hře je i Luca Orioli.
Dostal Donatellova Davida a píše teď skladby na jedno brdo.
Chci, aby ta muzika patřila ke mně, k mému filmu.
-Prosím tě. -Jo.
Díky. Omlouvám se. Haló?
-Ty jsi zapomněl, viď? -Kruci! Už jedu.
A tak zkouším, víš, zkouším uvěřit...
že my dva dokážem víc,
že uspějeme v tom, v čem zatím nikdo nedokázal nic.
Ali, volal Ferdi. Dnes jsou ty křtiny!
Krucifix!
-Vyzvednu tě. -Dobře, ahoj.
Oznámil jsi to matce?
Uděláme to společně, ne?
Ale o křtinách se to nehodí.
Hezký!
Ahoj, strejdo!
To je dost! Sláva! Nestihli jste biřmování.
Omlouvám se.
Ahoj, zlato, ahoj.
-Ahoj, promiň. -Ahoj, má milá, vím, nemůžeš za to.
Co to máš na sobě?
-Jedu rovnou z práce. -Jak jinak...
-Ahoj, vítám tě. -Díky, omlouvám se.
Co táta? Měli jste ho vzít, bydlí taky v Římě.
Starej se o syna, pláče.
Koukni na něj. Celý Tommaso, viď?
Na, zvykej si, řada je na tobě.
Kristepane!
Jdeme si hrát? Pojď!
-Leo je krásný miminko. -Nemá se nejlíp?
Pozor! Opatrně!
Dům na venkově, žádný smog, jen louky!
Copak ho zajímá louka? Je snad pes!
Tommi byl jako kluk stejný. Veselý, pořád se usmíval.
A teď? Co ten žaludek?
Chceš bílou rýži?
Co fenyklový čajíček?
Na bolavý bříško.
-Jak funguje ten bar? -"Ten bar"...
Jde o nový koncept, krámek s jídlem.
Prodej kvalitních produktů plus kulturní aktivity.
Neplatíš za konzumaci, ale za čas, co tam strávíš.
Takže jsi podnikatel?
Jsme podnikatelé! Jsme firma.
-Říkala jsem ti to, Tommaso. -Nevím o tom.
Když je řeč o seriózní práci, neslyší.
Cože? Nemám seriózní práci?
Víš aspoň, co dělám?
-Koncerty, po hraní holky... -Ferdinando!
Nezlob se na něj.
Pili, neudrží se na nohou, stejně jako tenhle maličkej.
Ale už jsi zvyklá, ne? Je třetí!
Jsem na pokraji sil!
Promiň tu poznámku, že řada je na tobě.
-Závidím ti. -Závidíš mi?
Život bez dětí byl fajn. Vyjít si, zaskočit do kina, opít se.
Ale víš co? Já piju!
Copak je?
Tommaso? Leo se ti podobá.
Běž na chvilku ke strejdovi. Šup!
-Běž ke strejdovi! -Šikovnej.
Kdo má seriózní práci, splácí řádně půjčky.
Nezmlkneš už?
Neplatí za tebe půjčku máma?
Tommi, Laura tě chce vyfotit.
Úsměv, ano?
Krásní kluci!
Vezmi ho.
-Co to je? -Nevyváděj, je to jen miminko!
-Nehodí se to. -A kdy ano?
My se rozešli. Neřekli jsme vám to?
-Jdeme? -Jo.
-Cože? Rozešli se? -Promiňte.
A vy dva! Nedržíte nikdy pusu!
Zítra v půl čtvrté mám jízdy! Ne, ve tři.
Vážně jsem se ti nezmínila o té jejich společnosti?
Ne.
Nebydlí tady?
Ano, jo, to je ten dům! Zastav na chvíli.
-Tady? -Ano.
Vidíš? Spí, je noc. Můžeme jet domů?
-Lauro, co blázníš? -Mami, prosím tě.
Vždycky měl lehké spaní.
Vidíš?
Teď na to šlápni, má milá. Prosím tě.
Třicet let jsme spolu nemluvili.
Nikdy nebyl doma.
Novinář, to víš, věčně na cestách.
Jak bych mohla cestovat se třemi dětmi?
Jak já žárlila!
Tommi se s ním vídal málo.
Domlouvala jsem sraz. Oba se mu vyhýbají.
Vždyť jsou stejní!
Víš, když mě opustil, bylo mu tolik, kolik je Tommimu.
Dědičná choroba, krize středního věku.
-Dobrou, má milá. -Dobrou noc.
DEN TŘETÍ
To jsem já. S potenciálním kupcem.
Poslal jsem vám dva maily, nechal vzkaz ve schránce.
Tak pojď.
Tady to máš.
Prostorný obývák! Myslím, že mají i klimatizaci.
Taky krb, romantika. A ten největší trumf...
Terasa, má padesát metrů čtverečních.
Silvestry jsou tu naprosto senzační.
-Ta terasa je pěkná. -Líbí se ti? Pojď.
Pokoj, obývák, kuchyň, koupelna.
-Ahoj, pracante! -Zdravím.
72 metrů čtverečních, cena 310 tisíc.
Ale v domě není výtah.
-Dobrý den. -Schodů je požehnaně!
Nezlob se, nepůjdu s tebou. Trefilo by mě.
To není domácí telefon, ale defibrilátor.
-V klidu, ahoj. -Ahoj.
Tři sta deset tisíc? My zaplatili tři sta padesát!
-Před pěti roky. -Právě! Cena přece nešla dolů!
-Byt ztratil malinko na ceně. -Malinko? Čtyřicet tisíc eur!
-Mami? -Neexistuje!
Možná by byla i výměna. Za dva mini bytečky.
Ale to není ideální.
Rozdíl byste si vyrovnali mezi sebou.
Zkoušejte to dál, aspoň pár týdnů.
Pak se svoláme a zhodnotíme situaci.
Přišla jsem si neviditelná. Tchyně mluvila o bytu, jako by byl její.
A ten kupec se díval někam skrze mě.
Jako bych nebyla.
Dřív mi věnovali pohled prakticky všichni chlapi.
To jsem se tak změnila?
Ale ne, chlapi jsou ujetí!
Jak to, že oni můžou zestárnout, a my ne?
Pětatřicítky jim nevoní. Zato oni v sedmdesáti?
Šourek někde u kolen a užívají si s dvacítkou?
Těží z toho, že holka bývá tajně zamilovaná do otce?
Budu skládat muziku pro Rigoniho.
Hm. Rigoni! Jaký je?
Je sebestřednej, chlubí se... Já, já, moje filmy...
Pořídil se ten byt, byli jste tak šťastní.
A nakonec...
Nerozcházíte se poprvé. Už jednou přece odešla.
Ano, před osmi lety.
-To ona nechce děti? -Cože?
Když žena touží po dítěti, nějak si to zařídí.
Vztah nemusí přežít, podívej na mě a na tátu.
-Děti jsou ale fajn. -Jo.
Zkoušeli jsme to.
Řekl jsem jí, že nebudu nikdy připravenej, ale že jdu do toho.
Co ona na to?
Že chvíli počkáme, mezitím mě to odhodlání přešlo.
Jak to bude s penězi? Už tak jste na hraně.
Ty peníze na byt ti vrátím, buď klidná.
Proto o tom nemluvím, nespěchám.
Podávám pomocnou ruku. Jestli je ti to nepříjemné...
Nech to na nás.
Je to ponižující. I tvá pomoc v minulosti.
Žvýkej. Polknul jsi celé sousto. Pak tě nemá bolet žaludek!
Mami, půjdeme, ujede ti vlak.
-Tommaso! -Co je?
Někoho máš? Mně to můžeš říct, neodsoudím tě.
Všichni nejsou jako táta.
-Ahoj. -Ahoj. Laura odjela?
Bohužel.
Chodíš do posilovny?
Ta výměna není schůdná.
Naši mi už nic nedají.
Ten byt je dědictví, dá se říct.
Teda půlka bytu.
-Pronajměme ho. -Ale načerno.
Jinak přijdeme o výhodné podmínky hypotéky.
Nabídneme byt známým.
No... Dej na mě...
Krucinál...
Co s tím?
Nerozcházejte se! Neříkal jsi, že si rozumíte?
-Jo. -Tak kde to vázne?
Radím ti, nech ji, ať ti vaří.
A ty ji hýčkej, vezmi ji do lázní.
Ptej se jí na radu, nech si ve všem poradit!
-Dobrý večer. Rigoni. -Dobrý večer.
-On jde se mnou. -Ano. Prosím.
Díky. Ne, víš...
Žiju třicet let se svou kostymérkou.
Našli jsme rovnováhu.
-Dobrý večer. -Prosím, foto.
Pojď sem!
Ahoj.
Netajíme si případnou nevěru.
Klape to výborně.
Jistota, nebo vzrušení... Vyber si.
Promiň, ale obojí mít nemůžeš.
-Hej, Rigoni! -Jsi nejlepší!
Hůř se hledá žena do nepohody než holka, co to umí v posteli.
Vztahy jsou jako politika.
Zásadní změny jsou rozhodně k horšímu.
-Nádherný! -Marie! Přišla jsi?
Ano! Slíbila jsem, že se stavím.
Jsem rád, že tě tu mám.
Vybral jsem si tebe. Uvidíme se v pondělí ve střižně.
DEN ČTVRTÝ
Usnula jsem v tvojí posteli. Promiň.
Asi jsem si našel nocleh, víš?
V Roccově bývalý zkušebně. Vzpomínáš?
-Je ve vlhkým suterénu. -Nevadí, je to provizorium.
Ne, vadí to.
Nesrovnáme se tady? Byt jsme zařídili podle sebe.
Napadlo mě, že tu můžeme zůstat oba.
-Ani se nepotkáme. -Myslíš?
Tak pojď. Ukážu ti to...
Vezmu si pokoj. Do pracovny si dáš postel.
A můžeš tam i spát. Neprodáme byt narychlo pod cenou.
-Takže tady zůstaneme? -Jo. Chvíli.
Utratíme o polovinu míň, ne? Kde najdeš tyhle peníze?
Nějaký penízky mi dorazí.
Budu dělat na tom filmu s Rigonim.
Vážně! Gratuluju ti! Já to věděla.
Uvidíš, taky tě potká něco hezkýho.
Doufejme.
DEN JEDENÁCTÝ
Všechno má začátek...
Prostředek... a konec.
Důležité je projít všemi fázemi.
Problém v aikidu nastane tehdy, když se staráme o něco,
co má teprve přijít,
místo abychom se zaměřili na formu.
Konec...
Ten je základem pro postupné a správné rozvíjení formy.
Život...
Tak jsme skončili já a Tommi.
-Dobrý, ne? -Ale vy jste neskočili.
Jak to? Já cítím odstup, den ode dne větší.
Co vyslovuješ tímhle gestem?
To, že musím běžet.
Otevírám obchod, omlouvám se.
A já ti děkuju. Nic a nikoho nelze zadržovat.
Moc děkuju.
Prosím, do toho.
-Co je to za vykopávky? -Zlatý devadesátky!
Co je?
Proč si dáváš bujón? Jsi nemocná?
To je verbena.
Luiso? Jsi přesvědčená, že tenhle svět končí, viď?
Bylinky ani quinoa nás nespasí.
Lidskej rod si nejspíš zaslouží, aby vyhynul, víš?
-Zkus to, verbena je dobrá. -Já si radši užívám života.
Ahoj.
-Dobře, že jste přišly. -Jo.
-Kde je Alice? -Tam.
-Ahoj. -Ahoj.
-Dáme si pusu, nebo... Ahoj. -Ahoj.
Pojď!
Zdá se, že to fakt vyšlo.
-Takže vy dva vážně ne... -Nula!
-A...? -Spím jako mimino.
Tohle je záhada.
Co jste se rozešli, mnohem míň kopuluju.
Mám zvláštní touhu držet holku za ruku.
A dívat se s ní na "Gilmorova děvčata".
Vážně, nekecám. Je to se mnou nahnutý, co?
Co na to říct, kluci. Funguje to.
-Počkej, až si někoho nabrnkne. -Zase reješ?
Jsme první, komu se to povedlo.
-Přiznej to. Přiznej. -No jo.
Odevzdej se nepoznanému...
Jasně.
Odevzdám se nepoznanému.
Já jdu do postele.
Hezkej večer, co?
Jo.
Nevím, jestli jsem šťastnej, nebo nešťastnej.
Snad šťastnej.
Dobrou noc.
Promiň.
Neděláš to z pocitu viny?
Promiň...
-Ne, ne... -Ne?
-Ne, nepřestávej! -Ne? -Nepřestávej.
DEN DVANÁCTÝ
V pohodě?
To mi řekni ty.
-To je síla! -Jo.
-Sakra! -Co se děje?
Kruci, mám casting. Sakra!
Krucinál!
Alice, ukaž levý profil.
Pomalu se otáčej doprava.
-Alice, fantazie! Díky. -Rádo se stalo.
Máš čas? Odjedeš zítra s námi?
Děkuju!
To je nadšení!
Mami, vybrali mě! Zítra letím do Bulharska.
Dělám reklamu na bio kosmetiku. Matsuri...
Jsi báječná! Konečně ti něco vyšlo.
Bála jsem se o tebe.
V noci se mi zdálo, že jsi plakala? Jak je ti?
Mám se dobře, mami.
Proč se nestavíš doma?
Proč za mnou nepřijedete vy?
Znáš tátu, nesnáší jízdu vlakem.
To posílá číšník. Prý tvá oblíbená značka.
Jo!
Domácí výroba jednoho přítele.
Bio provozoval už v 80. letech.
Cítím vůni stáje.
Mně chutnají vína jako Alici, bez chemie.
Je dobrý, tak proč nepiješ?
Nemůžu, mám antibiotika.
Na chlamydie.
Kdo to byl?
-Jak to myslíš? -Kdo tě nakazil?
Nech ji. Nemusí se svěřovat. Řekne to, až bude chtít.
Vím, byla jsi patnáct let s jedním chlapem.
Ale chraň se, když spíš s někým cizím.
S cizím chlapem? Co povídáte?
Aha, známe ho?
Já to nechápu. Co je chlamydie?
Sexuálně přenosná nemoc.
Napadá ženský reprodukční systém.
Způsobuje neplodnost, chápeš? Nemrkla ses na internet?
To nedělám, mám pak strach. Mluvila jsem s gynekoložkou.
-Nic ti neřekla? -Ne. -Je pitomá.
Není, ale nezabývá se prkotinami.
Chodí k ní politické uprchlice, týrané ženy...
Nemá čas na...
Nahrála mi zprávu s pokyny, co mám dělat.
Jdu domů.
-Počkej, Ali, doprovodíme tě! -Ali!
-Odkdy kouříš? -Vyspal ses s někým?
Držím slovo, ne.
-Nemyslím teď, předtím. -Kdy předtím? Ne!
-Už spolu nejsme, klidně mluv. -Ne, říkám ti.
Ty jsi vždycky čistej jako lilie, viď?
Nelži pořád, nechovej se ke mně jako k dítěti.
Sama říkáš, že jsme se rozešli, nevidím rozdíl...
Chceš vědět, v čem je rozdíl? Chytla jsem od tebe chlamydie.
Proč jsi nepoužil prezervativ?
-Chlamydie? Co to je? -Způsobuje neplodnost!
-Nemám vůbec potíže... -Nemusíš mít příznaky!
Neochránil jsi mě.
Já chtěla s tebou dítě, rozumíš?
Běž to oznámit tý dotyčný.
-Žádná není. -Jo, byl to duch svatej, viď?
Nic to nebylo.
Bylo to s jednou takovou. Nic pro mě neznamenala.
Nespala jsi se mnou tři měsíce!
Nesmysl! Co povídáš?
Osm roků bez nevěry nic není?
Opravím tě, patnáct let, osm plus sedm...
Chceš o tom mluvit? Dobře, klidně.
Před osmi roky jsme to slepili.
Slíbil jsi, že budeme mít dítě.
A co se stalo? Jednou jsi nahrával desku, podruhý přišly choroby.
Záněty žaludku, prostata, koliky.
Tvrdil jsi, že chceš rodinu. Spolkla jsem ti to.
-Rozumíš? -Jo, ale...
Vyspal jsem se s někým, dobře.
Ale ty ses zamilovala, to je sakra rozdíl.
Zítra odjíždím točit reklamu do Bulharska.
Vrátím se za dva dny, sbal se.
Siri? Co je to chlamydie?
Moment. Tady jsou výsledky vyhledávání.
Všechny tři pozitivní?
Chlamydie, taky mykoplazmová infekce a běžné bakterie.
Projdou každou skulinkou? Jsou miniaturní.
Ano, zadržte dech.
Krucinál! Promiň. Měl jsi nepříjemnosti?
-Máš jistotu? -Jo.
Byl jsem jenom s tebou.
A já to mám od koho?
To je paráda.
Ne, blbost, ode mě to nemáš.
Jak to?
Jsem těhotná.
Cože?!
Vtipkuju. Zajímalo mě, jak se zatváříš.
Tohle není k smíchu.
-Volej záchranku. -Jako vážně?
Volej sanitku!
Jak jsi dopadnul?
Natočili EKG, zrentgenovali hrudník, udělali sono, krevní testy.
Můžu s klidem říct, že jsem jako rybička.
-To je dobře. Dáš si vodu? -Ne.
Byl bych radši, kdybys odešla, nevykládej si to zle.
Měla bys už jít. Běž domů.
Nechám to tady.
Promiň.
Ahoj.
Haló? Děje se něco?
Je po půlnoci, všichni spí.
Nedošlo mi to. Promiň, zavolám zítra.
Stalo se něco?
Nestalo. Jsem v nemocnici. Ale falešnej poplach, nic mi není.
Nemáš nádor? Šetříš nás, protože jsme citlivky?
Ne, neboj.
Poslyš, ty křtiny mě mrzí.
Vyřval jsem u stolu svoje problémy...
Měl jsem...
Byl to Teův den. Měl jsem se věnovat synovci...
Jmenuje se Leo.
Vy jste se nebáli založit rodinu.
Mně se nepovedlo vůbec nic.
Ale ne, ty promiň.
Ohlásil jsi rozchod s Alicí. Ani jsem ti nezavolal.
Je to trápení. Děti je lepší mít v mládí.
Co Alice? Jak jste na tom?
Neumíš se rozhoupat. Děláš dusno.
Ideální spojení.
Je to škoda, ona je báječná!
Promiň, musím končit. Dej pusu tomu...
Jistě, jsem rád, že jsi zavolal...
Taky jsem rád. Ahoj.
Dobrý, myslel jsem, že mám infarkt, byla to ataka paniky.
Ty vypadáš!
Podělal jsem to, Rocco.
Co bys chtěl, jsme chlapi.
Všechno zkurvíme.
Nebo se kurvíme. Prostě kurvy.
DEN ČTRNÁCTÝ
Ženské tělo je dokonale fungující systém.
Z výzkumů firmy Matsuri se rodí Bio Body.
Jediná...
péče o tělo...
Stop. Dobře, Alice, výborně.
-Pardon. -Klid. Pojď sem.
Pojďme se podívat na storyboard. Zlato, teď ne.
-Pojď. -Dobrý? -Jo.
Pojďme na to... Takže dorazíš sem, ano?
Otočíš se, podíváš se do kamery, úsměv.
Hlavně ale klid, jo?
-Pochopila jsi všechno? -To jsem já?
Řekneš "výzkum firmy Matsuri". Pohled.
Sejdeš z prvního stupínku, na chvíli se zastavíš. A řekneš to.
-Rozumíš? -Jo. To je můj zadek?
Pak sejdeš na tu lávku a odcházíš.
Fajn. To netočím, je mi líto.
Beru všechno, ale tohle ne. To je cizí zadek.
Zlato, podepsala jsi smlouvu.
Ale nepíše se v ní, že použijete pozadí brazilský modelky.
-Dáte mi pět minut? -Jistě.
Pětiminutová pauza!
Omlouvám se.
Myslím na tebe. Jak se máš?
Lu, co ten projekt o životě Temple Grandinové, co ty na to?
-Cože sis vzpomněla? -Nadřely jsme se na tom.
A těch autistů, se kterými jsme mluvily.
Proč jsme nedotáhly to představení do konce?
Důvod byl jediný, chyběly peníze.
Ne, Lu, tak to není. Málo jsme tomu věřily.
Protože my dvě se hned vzdáme, to je to.
Pracujeme na příšerných projektech.
Musím končit.
Co se děje?
Jen to, že osmdesát lidí čeká, jak ses rozhodla.
Co uděláš?
Jsi šťastný?
Myslíš všeobecně?
Všeobecně...
Jo. Dokaž to. Zkus to vyslovit.
Jo.
DEN ŠESTNÁCTÝ
Co tu ještě děláš?
Nevím, kam jít.
Na to jsi měl myslet dřív.
Nedokážu se teď přestěhovat.
Mám záchvaty úzkosti, byl jsem na pohotovosti.
Ale přežil jsi, že jo?
Dokončím tu zakázku a potom si něco najdu.
Slibuju.
Prosím.
DEN TŘIATŘICÁTÝ
Můj život se skládá z různých dveří.
Některými jsem prošla.
Jinými procházím.
A o jiných vím, že je nikdy nepřekonám.
Protože... já sloveso cítit zaměňuju za jiné slovo.
Za sloveso pochopit.
Ale některé věci, například láska,
nejdou při vší snaze nikdy pochopit.
-Nefungujou? -Ne, zasekly se.
Tak jak? Nedrmolím?
Co říkáš?
Asi úchvatný, co?
Chodí mi newsletter s novými výstavami.
Hádej, kdo je v Římě?
Mathieu je Římě.
Mathieu? Vážně? Ten si to načasoval.
Má tady výstavu.
Není tohle karma?!
Opustíš ho, zmizí, opustíš Tommiho, a on se vynoří.
Proč jsi ho nechala? Byla jsi do něj cvok!
Víš, vztahy na dálku...
Právě, jsi blázen!
Na chlapa musíš pořád dohlížet, jinak je konec.
Já a Tommi jsme byli na sebe nalepení patnáct let.
-V tom to není... ne? -Promiň, je pořád u tebe?
Než dopíše tu filmovou hudbu. To je jeho láska.
-Jsi jedovatá, Ali. -Co mi vyčítáš? Je konec.
Jsem denně na zkouškách, ani on není doma.
Bavíme se o praktických věcech.
Já bych ho kopla do koulí, taky praktická věc.
Měl by po ptákách!
Můžeme si promluvit?
Napíšeme průvodce. Tělocvičny v Římě.
A o čem?
Sejdu se s Mathieuem.
Vidíš? Měla jsem pravdu. Bývalým láskám neodoláš.
Ne! Rocco se nevídá se svou ex. Ale má ji rád.
-Tečka. -Až ho načapám, zabiju ho.
Prodáváš CBD produkty. Proč si nezakouříš?
Zakuř si, uvolníš se.
Základní pravidlo: kdo prodává, nebere.
Jak můžeš mluvit o lásce, když mu absolutně nevěříš?
Nejsou jako my. Jsou to chlapi. Na to nezapomínej.
Přijdeš na dotočnou?
Něco mám.
Ne, ne...
Víš, kdy nastoupí hudba?
Jo, při replice, "mám strach, namlátí mi".
Haló? Aspoň to kruci vezmi, když volám, ne?
Hergot!
Ne, dobře. A co?
-Naštval se? -Jo, ale ne kvůli filmu.
Potíže doma, odešla od něj žena.
Ta kostymérka?
-Uvědomila si, že je lesba. -Ne!
Dám si pauzu, jo?
Přivolal jsi výtah?
-Já jsem Tommaso. -Nicole.
Já vím.
Konečně někdo, kdo kouří normální cigarety.
Lidi si balí ručně, vypadají jako opičky.
-Dáš si? -Jo.
-Ještě pár dnů si můžu dopřávat. -A pak? Přijedou vaši?
Točím film, zlobí mě hlasivky, seknu s tím.
Co tu děláš?
Mám nadabovat pár replik.
Ta muzika, co jsem slyšela, je od tebe?
Jo, do Rigoniho filmu.
Už tu mám taxi!
Ahoj.
Večer se koná dotočná, tak kdybys chtěla...
Dnes večer? Uvidím.
Neřekla jsi, jak se ti líbí ta muzika?
Neptal ses.
Promiňte.
Pardon.
Ne!
Co tu děláš?
Postihlo tě krvácení do mozku?
Luskneš prsty, zvuk vydává prst, když se dotkne dlaně.
Ne dva luskající prsty.
Vážně? To je ohromně zajímavý!
Hele, sleduj!
-Jak je? Dobrý? -Výborný!
To je kočka! Chci taky dělat filmy, můžu?
-Aspoň se podívej! -Ne.
Víc se mi líbí tvoje písničky.
Provinile se cítím i vůči svojí ex manželce.
Copak znáš moje písničky?
Zrovna jsem jí poslal textovku, že se mi stýská.
-Vážně? -Občas jo.
Nedrbej se na hlavě, vypadáš bezradně.
-Jsi prokletí mužskýho rodu! -Vím.
To je ta... jak se jmenuje?
Už je skoro slavná.
-Jsi tu dlouho? -Chvíli.
Napijeme se?
V nabídce je koktejl s bílkem, docela hnusnej.
Stál by deset eur, ale dnes je zadarmo.
Ne, ještě jsem nejedla, půjdu domů.
Nechám si něco dovézt. Něco nezdravýho...
-Jdeš pryč? Sotva jsi přišla. -Mám hlad.
-Ty jsi po večeři? -Ne.
Pozvu tě?
Spravedlnost neexistuje.
Závist je zlá!
Tommaso odjíždí s Nicole Santiniovou?
Jo! Nicole Santiniová! Ne, to není Tommaso.
Půjč mi telefon.
Dej mi ten telefon, můj je vybitej.
Co říct ahoj?
-Volám Alici. -Heslo?
-Zná ho. -Tak jo.
-Splnil sis svoje sny? -Ty tvůrčí?
Jo. Zabralo to delší dobu, než jsem myslel.
Co ty? Jak se máš?
Jo, fajn.
Pustila jsem se do věcí, na které jsem si dřív netroufla.
Dělám divadlo.
-Je to má první režie. -Gratuluju!
Představení o té autistce, uhádl jsem?
-Ano. -Jo! Jsi dobrá, jsem rád.
Trvalo to delší čas, než jsem myslela, ale...
Povedlo se.
Přemýšlel jsem o nás dvou.
Proč takový konec?
Podcenil jsem tu tvou úzkost, strach.
V posledních letech jsem na sobě zapracovala.
Tehdy jsem byla hrůzou bez sebe, že ztratím Tommasa.
Nevím proč.
Je jako má rodina. Podporoval mě, dodával odvahu.
Nechal mi čas, abych si uvědomila, kdo jsem.
Zamilovala jsem se do tebe.
Měla jsem pocit, že ho ztratím. Nenávratně.
Proto jsi odešla bez rozloučení ze dne na den?
Mrzí mě to, promiň.
-Jinak to nešlo. -Doufám aspoň, že jste spolu!
Víceméně...
Je to složitější...
-Rád jsem tě viděl. -I já tebe.
Světlo mýho života...
-Tohle neříkej. -Jasně.
-Promiň. -Ne, nevadí.
Promiň mi to všechno.
Rocco? Proč jsi třikrát volal? Co se děje?
Ne, Ali, to já, mám mobil mimo provoz.
-Viděla jsem se s Mathieuem. -Aha...
Rozhodilo mě to.
Nechápu to.
-Proč jsme se rozešli? -Poslyš, musím ti něco říct.
Dědil jsem oblečky. Starý hadříky.
Ne! Chudinečko!
Chtěl jsem založit nadaci pro dvojčata.
Vymyslel jsem i název. "Jiní".
"Už odmala jiní..."
Znáš tu písničku? Vznikla, když jsi byla na houbách.
Má sestřenka z Turína je vaše fanynka.
-Ta mě nakazila. -Nepovídej!
Jak se ta sestřenka jmenuje?
-Copak ji znáš? -Znám všechny svoje fanynky.
Jmenuje se Gioia.
Gioia...
-Zrzka. Vlasy asi sem. -Fakticky!
Jo!
-Cítím z tebe cibuli. -Cibuli?
Promiň, obědvala jsem u mámy, do všeho cpe cibuli.
Vydržím to.
Jsi hrdina.
Promiň... Máš to...?
Máš prezervativ?
Ne. Neplánoval jsem, že skončíme u tebe.
-Počkej. -Jasně.
Víš, jednou...
Napsala jsem ti vzkaz na MySpace.
Na MySpace? Kolik ti bylo?
Nevím, asi šestnáct.
Jo?
Ty písničky jako bys psal pro mě.
Odpověděl jsem ti? Promiň, ale nic si nepamatuju.
Jo. Napsal jsi, ať neztrácím čas s bezvýznamnými deskami.
To je fakt.
Promiň... ten prezervativ?
Co ten lubrikační gel? Jak se to nasazuje?
-Kolik je ti? -Ne, promiň.
Prezervativ je mužská nebo ženská záležitost?
Aha, už vím.
Počkej.
Dej mi chvilku.
Počkej.
Mě to vykolejilo.
Ale úplně, nezlob se.
Kašleme na ochranu...
Ne, já jsem...
Nedávno jsem měl problémy. Nezlob se.
Ani bych tu neměl být.
Promiň. Promiň.
Ne, neomlouvej se.
-Jak jí je? -Panikaří.
-Už se našel? -Kdepak...
Ali! Tak co?
Volám mu dokola, má vypnuto.
-Nemůžu dýchat. -Dej si kapku vody.
Poslyš, tak je to lepší. Bylo to pomalý umírání.
-Kde je ten sprej? -V kabelce.
Co jsem říkala? Je nám líp bez chlapů.
-Proč mluvíš v množném čísle? -Skončila jsem s Roccou.
-Cože? Kdy? -Před chvílí.
Chtěla jsem brnknout Ali.
Půjčil mi mobil, našla jsem vzkaz, psal svojí ex, že se mu stýská.
"Stýská se mi," napsal! Hajzl jeden! Ať se k ní vrátí!
Padouch!
-Kdo to asi je? -Otevřu.
Kdo je?
Ne, běž do hajzlu! Co sem lezeš? Běž pryč!
-Kdo to byl? -Rocco.
Nechci ho ani vidět!
-Zítra letím do Buenos Aires. -Fakt? Bezva!
Letíš pracovně nebo jen tak?
Pracovně. Zůstanu skoro dva měsíce.
-Brzy ráno vstávám. -Jo.
Jo.
Rád bych tě viděl.
Až se vrátíš.
To je ukrutně smutná věta.
Mám tu veganský croissanty a smutnýho chlápka.
Můžu dál?
Prosím.
-Jak se máš? -Ujde to, díky.
Vyslechla bys ho, prosím?
Nemám zájem.
Kopačky už jsi mi dala, vyslechneš mě aspoň?
-Chceš být s ní? Táhni za ní! -Víš, že miluju tebe!
-Proč jí posíláš textovky? -Mám ji rád, co je na tom?
Nevěřím ti! Nestojím o tebe!
Dělej, jak myslíš!
Dáte se zase dohromady.
Ne!
Tři roky prudíš s Roccovou ex.
Není žádná mrcha. To tys neměla spát s ženatým chlapem.
Je sympatická, je to milá holka.
To ona to schytala, ne ty.
Běž si, nikdo nechce slyšet pravdu.
Na. Napij se.
Ne, promiň, nemám náladu.
Ty čajíčky si strč někam, nemám chuť na relax.
Dát si pohov, zklidnit se.
Proč občas někoho nepošleš do hajzlu?
Neposlala jsi tam ani chlápka, co tě nechal dva dny před svatbou!
Neumím to.
Tak pošli do prdele mě! Nařizuju ti to!
Co blázníš? Co je s tebou?
Nejsi ty nakonec ráda, když se něco posere?
Aspoň netrpíš sama? A nepřijdeš si tak osamělá!
Jdi do prdele!
Naděje umírá poslední!
Ty jdi taky do prdele!
Přichází tomu na chuť. Když jednou začneš...
Patnáct let, kruci! Patnáct let.
Patnáct let!
Kytaru ne, to je nefér!
Nefér? Shrábnout deset tisíc eur do kapsy za prodej bytu je férový?
Část na férovku, část načerno, ušetří se...
Nic si neberu, jsme kamarádi. Má někdo koule říct, jak to je?
Co to krucifix bylo? Já vůl to myslel dobře.
Poslal jsem ti mail, našel se kupec.
Promiň, tygřice.
Nechtěl jsem tě urazit.
Dovolíš?
-Ne... -Ukaž.
A je to!
Prosím.
Čau, měj se.
-Ahoj. -Běž do hajzlu!
Co to s ní je?
To je ta poslední věc, která by tě měla trápit. Běž domů.
Ahoj...
Luca našel kupce. Dá tři sta třicet tisíc.
Prodejme ten byt.
Ne, fakt, už se odstěhuj.
Seber saky paky a zmiz. Běž k Lucovi, k Roccovi.
Nevím, ale sbal se.
Až byt prodáme...
Vrátíš se pro zbytek.
Proč mě vyháníš zrovna dnes?
Kde jsi byl?
Nemáme se bavit o praktických věcech?
Jaká je?
-Kdo? -Nicole Santiniová.
Nespal jsem s ní, selhal jsem, jestli se ptáš na tohle...
Bože! Ty si vážně musíš myslet, že jsem husa, úplná hlupačka.
Ne, vůbec ne.
Stopla jsi to jako první.
Co je to za kecy? Pokoušeli jsme se o dítě.
Kdy? Tři měsíce jsme spolu nespali.
Podle gynekoložky mám na dítě nevyšší čas.
Pak bude pozdě.
Proč jsi mě prosila, ať počkáme?
Nestál jsi o dítě. Nemůžu tě nutit!
Tvoje vrstevnice dělají psí kusy, aby otěhotněly.
Jedou do Španělska, nechají si zmrazit vajíčka.
A ty mi v sedmatřiceti řekneš, ještě chvíli počkáme.
Podle tebe jsem váhal?
Já váhám, ty to odkládáš, jak chceš to dítě udělat?
Jasně. Takže obviňuješ mě?
Neobviňuju, jen říkám, jak to vnímám.
I ty jsi váhala, to byl konec. Tečka.
Já že váhala? Jen měsíc! Za patnáct let.
-Tři měsíce. -Chtěla jsem s tebou dítě.
Dvě, tři, to bylo moje přání.
Nejdu s dobou, jsem staromódní, nevím.
To ty ses změnil. Změnil ses!
Jako bys hrál první ligu a já už ti nebyla dost dobrá.
O čem to mluvíš? Já na tebe byl vždycky pyšnej!
To ty se podceňuješ. Nemáš totiž odvahu!
Já nemám odvahu? Nemám odvahu?!
Měli jsme to dítě prostě mít.
Ty mě vůbec nechápeš.
Jsem váhavej střelec, nezměním se.
Chtěl jsem s tebou děti, nelžu ti.
Nevypadalo to tak, víš?
Nepatřím k těm, co by ušily na partnera boudu.
Proč mít děti s nerozhodným srabem? Bál bych se o ně!
Ty by ses nebál o děti. Ty se je bojíš udělat.
Aspoň to přiznej.
Já tím rozchodem přijdu o všechno.
Víš, co to bude, když mě opustíš?
Zajeď to říct mýmu tátovi, jestli se nebojíš.
-Přišlo mi, že mě nechceš... -Nechci?
Jsi dospělej, mluv.
Je snad známka dospělosti, že mě posíláš za otcem?
Kolik ti je! Třináct?
Všechnu odpovědnost házíš na mě! Dost!
Nevyčetl jsem ti, když ses zamilovala.
Nikdy!
Je to osm let. Proč to vytahuješ?
Proč ses nesvěřil, jak ti je?
-Proč jsi se mnou nemluvil? -Promiň...
Nedokážu ti říkat ošklivý věci.
Neumím ti jakkoli ublížit. Protože tě miluju!
-Miluješ mě? -Jo.
A neumíš mi říct to podstatný? Tak mě chráníš?
Nejsi se mnou šťastná.
-To snad vím já sama, ne? -Ne.
Jsi ochromená strachem, že mě ztratíš.
Myslíš, že nám bude líp, když se rozejdeme?
Ne.
Ale takhle to nejde.
Je mi zle. I fyzicky.
A líbí se mi i jiný holky než ty.
Ale o to nejde. Vedle mě nevíš, co chceš.
Toužím po tom být s tebou. S nikým jiným.
Ty jsi má láska.
Když budeš chtít, nebudu daleko.
Pomůžu ti s čímkoli.
Nechci se s tebou rozejít.
Do včerejška jsem věřila, že se k sobě vrátíme.
Takže rozchod na etapy byl vlastně cestou k tomu, jak být zase spolu?
Usmíváš se.
Ty krásný věci stejně nikdy nepochopíš.
Normální city jsou vyloučený.
Pojď.
Vůbec nevím, co dělat.
Ježíši, Tommi.
Tentokrát je vážně konec.
Nenechal bys mě u sebe?
Jenom pár dní.
Ale jo, jistě. Zkrátíme to. Pojď.
Neumíte si představit ty záchvaty paniky, záchvaty vzteku.
Kolik bolesti si musela vytrpět má dcera.
Naučila jsem ji, aby fakt, že je jiná,
proměnila ve svou sílu.
Je jiná. Ale není horší.
Co člověk neudělá, aby se zavděčil dětem?
Mami? Kde se tu bereš? Ahoj.
Nejsem sama!
Ahoj, tati.
Přijel jsi za mnou vlakem?
Ty mě rozbrečíš.
Nepřestal jsi?
-Kouřím jen davajky. -Ty mám nejradši.
Když na sebe působí jistou dobu dva systémy,
a po čase se rozdělí, nedají se...
Nedají se už označit za dva oddělené systémy.
Stávají se jedním celkem.
Co se stane s jedním, ovlivní i ten druhý.
I když jsou mezi nimi kilometry a světelné roky.
Taková je rovnice lásky.
Ženské tělo je dokonale funkční systém.
Z výzkumů firmy Matsuri se rodí Bio Body, jediná zpevňující péče,
která obnovuje kožní buňky.
Působí celých čtyřiadvacet hodin.
DEN PĚTAČTYŘICÁTÝ
Luco?
Ahoj.
Luca dorazí s advokátem a kupcem pro klíčky.
Ahoj.
-Nemám moc času. -Zůstanu. Bez problému.
Víš, že Luca to dal do kupy s Luisou?
To jsou mi věci!
-Vážně? -Jo.
Volám jí už dvě hodiny, ale nebere mi to.
Co ty? Jak se máš?
Bez komentáře.
Doufám, že mi jednou odpustíš.
Posílám ti písničku.
Napsal jsem ji pro nás, neměl jsem kuráž ti ji pustit.
Ale já už ji znám.
Nová melodie, stejný pesimismus.
Ne.
Tahle je nová, nahrál jsem ji včera.
-Ahoj. -Ahoj.
Šetři úsměvy pro chlapa jako já.
Chráníš mě, ty víš, že neměl bych pít.
Zhasni světlo, vždyť nebudeš číst.
Zády k sobě, takoví jsme my dva.
Nohy ledový jako led, propleteme je hned.
Těch drobných radostí nechtěl jsem se vzdát.
Po čem ale toužíš ty, co vidíš před sebou?
Snad tváře nás dvou?
Tohle jsem já. A budu napořád.
Marně přemýšlím, co bych si nepřál.
Líbíš se mi, jaká seš... Být spolu, je jiná věc.
Přeju ti, ať máš, co chceš. Ať jsi šťastná, ať zazáříš.
věnováno Picchiovi
S TEBOU NEBO BEZ TEBE
České titulky Irena Novotná Iyuno-SDI Group 2022