Таємниці минулого
Не віриться, що це сталося.
Я щодня прокидаюся з бажанням, щоб це був лише страшний сон.
МАЯМІ 2000
Я знаю, що він…
Моя мама завжди була поряд, коли я сумував.
НАШ ЧАС
Коли в дитинстві я загубив у парку черепаху.
І коли в 16 років мені вперше розбили серце.
Та сьогодні найгірший день мого життя,
а поряд нема мами, яка б сказала, що все буде добре.
Не знаю, що я без неї робитиму.
Ти знала, що в Даніели є син?
-Спочинь з миром. -Скільки йому?
Дев'ятнадцять? Двадцять?
Що ти робив удома в Даніели?
Поїхав спитати, чому вона нас шантажувала.
А гроші?
Не знаю. Їх у неї вдома не було.
Вибач, милий. Це з офісу. Мусила відповісти.
Педро Круз. Ізабель, моя наречена.
-Радий знайомству. -Я теж.
Його дружина, Ана Варґас.
-Вітаю. -Рада знайомству.
Співчуваю твоїй втраті, Уґо.
Дякую.
Ви вже щось дізналися?
Я над цим працюю.
Я знайду вбивцю твоєї мами. Обіцяю. Зрозумів?
А тим часом…
ти можеш пожити в когось з рідних?
Може, в тата?
Ні. Тато давно нас покинув.
Мені дуже жаль.
Ми з мамою завжди були самі.
Ви були дуже близькі?
Так. Вона була найкраща мама у світі.
Так.
Це трагедія для всіх нас.
Так. Трагедія. Дивіться, он Софія.
Софіє, познайомся з моєю нареченою, Ізабель.
-Дуже приємно. -Взаємно. І – поздоровляю.
Ми не знали. Маркос нічого нам не казав.
Ну, ми не… Оскільки ми не бачилися
понад 20 років, ми не могли…
Люба, ти могла б підігнати машину? Будь ласка.
-Дякую. -До зустрічі.
Бувайте.
Може, зараз не найкращий час, та чи помітили ви сержанта?
Так, зараз неслушний час, Педро. Ми щойно поховали подругу.
Гей, ми теж горюємо через її смерть.
Та чи була вона близькою подругою, при тому, що вона вчинила?
Поговорімо з її сином. Може, він щось знає.
На похороні його мами й на очах у сержанта. Хороша ідея.
Мені треба їхати.
У поліції є відео Даніели.
Які відео?
Ті, які вона знімала в коледжі.
Вони були в неї вдома, а тепер – у поліції. Усі відео.
Але ж ми позбулися відео з тієї ночі.
Як нам знати? Це вона сказала, що позбулася. Але ми його не бачили.
А ще вона шантажувала нас. Брехала нам.
-Може, є копія… -У поліції є…
У поліції є докази того, що ми зробили 20 років тому?
Саме так.
Я завезу тебе й поїду. У мене зустріч, милий.
Без проблем. Не переживай.
-То ви адвокатка? -Так.
Мій кошмар.
Я працюю у «Фіґероа».
Я щодня воюю з адвокатами.
То ти добре знаєш, як це.
Скажу чесно: мені це подобається.
Це Маркос любить завжди жалітися на адвокатів.
Ні, не завжди. Є винятки.
Милий…
Хай там як, треба з'ясувати причини твоєї фобії.
Бачиш? Він не тільки з вами не ділиться секретами.
Так, бачу.
Я люблю знайомитися з його друзями.
Упевнена, є гора інформації, яку я можу використати проти нього.
-Перестань. -Дещо є, так.
Є й хороший бік того, що сталося.
Ви знову спілкуєтеся, так?
Так.
Шкода, що перестали. Ми були дуже близькі.
Справді?
І що ж сталося?
Минуло 20 років. Ось що сталося. І нічого більше.
Тепер ми наче незнайомці, еге?
Дивне відчуття.
Правда ж?
То розкажи мені.
Який він був у коледжі? Помираю з цікавості.
Точно скажу, що він… був менш серйозний, ніж тепер.
Його очі зводили… І досі зводять дівчат з розуму.
-Ні. -Так.
-У коледжі він був плейбоєм. -Ні.
-Це так сексуально. -Ні, я не був плейбоєм.
Я був ідеалістом…
Мрійником.
Не знаю. Хотів змінити світ.
І гадки не мав, що таке життя. Справжнє життя.
Як і всі в такому віці.
КРУЗ
БРЕЙДІ
Як ти? Тримаєшся?
Та не дуже.
Мені дуже жаль, Уґо.
Як думаєш, що вона йому сказала?
Ми про неї нічого не знали, а вона була наша подруга.
Навіть того, що в неї був син.
І очевидно, в неї з грошима було не дуже.
Що?
-Нічого. -Авжеж він нічого не знає.
Я б теж не хотіла, щоб мої діти знали, що я шантажистка.
Малий нічого не знає. Ні про що.
Узагалі нічого про шантаж чи гроші.
Які гроші?
-Я знала, що ти не погодишся. -Які гроші?
-Не зараз. -Ти заплатив?
-Це не важливо. -Де…
Мовчи. Тепер важливо повернути гроші,
-бо їх тут нема. -Вони в її вбивці, так?
Вам не здається, що це чудовий мотив?
Повернути мільйон, а заодно ще чотири заробити.
Я б ніколи не подумав, що хтось із нас на таке здатний.
У нас же спільна мета, так?
Тепер треба з'ясувати, де Даніела взяла гроші.
Авжеж. Так ви зрозуміли, що це вона. Через гроші.
Хто з вас заплатив шантажистці?
ПОЛІЦІЯ МАЯМІ-ДЕЙД
Кажеш, історія про «веселилися,
викликали таксі додому» не тримається купи?
Ага. У Маямі-Дейд у жодній службі таксі
не зареєстрований виклик на Кі-Ларґо. Отже – так.
-Ти всі їх обдзвонила? -Так.
Я тебе недооцінював.
Нам відомо, що Алехандро був за кермом під впливом наркотиків
і пережив серцевий напад прямо перед аварією.
Якщо вони всі були з ним у машині, чому втекли?
Чому брехали?
Гей, Сандовале.
-Який у тебе зріст? -186 см.
Зроби послугу, сядь, будь ласка, на місце водія.
Зріст Алехандро – 192 см. Якщо він був за кермом,
чому не пересунув сидіння назад?
-Ти міг би так вести машину? -Аж ніяк.
Якщо Алехандро не був за кермом…
-Отак. -Що ви робите?
Стійте. Покладіть його на спину.
-Піднімай. -Отак.
Піднімай його.
Де, в біса, його мобільний?
У машині нема. Ми її ще раз обшукали.
Мусить бути в ній.
Мати Алехандро казала, що дзвонила йому цілу ніч…
Якщо його там нема, хтось щось від нас приховує.
Обшукайте знов.
Якщо треба – розберіть машину.
Ано, будь ласка. Прошу, послухай мене.
Ано, я не знав, що ще робити.
Не знав, як вибратися з тієї складної ситуації.
А-а! Тобто тепер, по-твоєму, ми з неї вибралися?
Тепер усе ще гірше.
Зізнайся: де ти взяв гроші?
У нас стільки нема.
Педро, де ти взяв гроші?
Я взяв їх з кампанії. Ясно?
Оце так.
Неможливо.
Ти весь час торочиш про боротьбу з корупцією, а сам що?
Я не знав, що ще робити.
І як ти плануєш їх повертати?
Нас знищать.
Нас просто знищать.
Якщо про це дізнаються, твоїй кар'єрі кінець.
А ще тебе посадять у тюрму, ідіоте.
Ні. Бо ніхто не дізнається. Нікому не треба це знати.
Ні? І який у тебе план?
Коли я виграю вибори…
Ти знову крастимеш? А якщо не виграєш?
-Я поверну ці гроші. -Як?
Як? У нас є лише цей будинок.
Перестань! Досить!
Що сталося, синку?
Що з тобою?
Що сталося?
Негайно кажи, хто це зробив.
Луїс?
КУКУРУДЗЯНІ ПАЛИЧКИ
Годі їсти це лайно, Луїсе.
Будеш товстий і прищавий. Зрозумів?
Пробач. Чуєш?
Я розумію, що в тебе зараз важкий період.
Чуєш, Луїсе?
Чудово розумію. Мені теж було 11 років.
-Але… -Мені 12, тату.
Я лише хочу сказати, що краще не буде.
Потім ти підеш у старшу школу, а потім – у коледж.
А там народ набагато жорстокіший, ніж тепер у школі.
І вони будуть раді позбиткуватися з твоїх окулярів і прищів.
І з того, що товстий – теж, якщо набереш вагу.
Тому я не хочу, щоб ти давав їм привід.
Ясно?
Ходімо.
Даруйте за спізнення. Прошу, заходьте.
Я саме… говорила з батьками Зої про те, що сталося.
Зачекайте.
Зої? Дівчинка?
-От маленька сучка. -Місіс Круз.
Мені байдуже, хлопчик це чи дівчинка,
головне, щоб не лізли до мого сина.
Батьки Зої обіцяли поговорити з нею,
переконати її не говорити нічого лихого про Луїса…
чи про вас.
Про мене?
Луїсе.
-Гей, Луїсе. -Годі. Перестань.
Я просто хочу знати. Це нормально. Луїсе.
Луїсе, що вона сказала?
Сказала, що ти нікчемний іммігрант.
Невдаха, який не заслуговує ні на що з того, що має.
І що Брейді надере тобі дупу на виборах.
Задоволений?
ЗАРАДИ КРАЩОГО МАЙБУНЬОГО БРЕЙДІ – У МЕРИ
Гей, малий, не розкладай це лайно по машинах, не спитавши.
О, як гарно. Дуже гарно.
Давай!
-Так! -Давайте!
ВІТАЄМО НА ЧЕМПІОНАТІ ШТАТУ ФЛОРИДА!
15/04/2000
Болдвіне!
Бол… Немає однієї касети.
Ось 34, потім 36. Де 35?
Тут усі ті, що ми знайшли в будинку.
Не всі. Нема 35. Дивись, вона є на фото з місця злочину.
Може, лежить у коморі для доказів. Я гляну.
Добре. Дякую.
Вихід на пенсію означає, що вже не треба ходити на роботу.
Помовч. Мені потрібно відпочити. Терпіти не можу онуків.
А вони – тебе.
То ти випадково опинився в цьому районі?
Ти пропустила хіміотерапію?
Гей! Коли ти візьмеш лікарняний?
У мене занадто багато роботи.
Послухай,
пам'ятаєш першу спільну справу?
Аварія. Ми не її розкрили.
Є ще один труп. І всі ті самі підозрювані.
Але тепер, Саллі, я дійду до кінця.
Навіть якщо це останнє, що я зроблю на цій планеті.
Може, й останнє, якщо не підеш у відпустку.
Я ж не інвалід. Мушу працювати.
Якою ціною?
Це ж не поверне тобі брата.
Сержанте, є нова інформація.
Це моя нова партнерка. Беліндо, це Салліван,
мій дуже старий і надокучливий партнер.
Сподіваюся, ви розумієте, у що встряли.
-Ця жінка нещадна. -Вибачте.
Вибачте. Дякую, Бейлі.
Уже є лабораторний аналіз?
Буде після обіду. Але є інфа по Маркусу…
-Хай айтішник поспішить з телефоном. -Він працює. У мене є…
Ні, дзвони й пиляй його. Добре?
Бо він козел. Дзвони йому щопівгодини, якщо треба.
Це найважливіше.
Коли ми знайшли касети, Маркос Ерреро був іще в будинку?
Зараз перевірю.
Я намагаюся щось тобі сказати про нього. Якщо дозволиш.
Деякі речі не змінюються.
Ти просила перевірити алібі Маркоса Ерреро.
Що ж, сюрприз.
Я поставлю тобі питання.
І добре подумай над відповіддю.
Вона визначить, де ти спатимеш наступні 30 років.
Є щось таке, що я маю знати?
Крім того, що я сказав – ні.
Хоча, знаєш, я тут подумав…
Вітаю.
Я спитаю те саме. Коли ти поїхала за Даніелою,
чи було щось таке, що я маю знати?
На що ти натякаєш?
Ні на що. Я поставив тобі питання.
Бо наче ти остання
бачила Даніелу живою.
Так.
Те, що я витягую тебе з халеп, які ти сам влаштовуєш,
бо мене просить твій тато – це одне.
Але я б не пішла на злочин заради тебе чи когось іншого.
Тож замовкни й дай мені робити мою роботу.
Ви збрехали нам, містере Ерреро.
Ви сказали, що ввечері в п'ятницю, коли загинула Даніела Маріні,
ви працювали в клініці. Це неправда.
За нашими даними, ви поїхали о… Коли?
-Ось. -О 17:00.
Може, цього разу скажете правду?
Мій клієнт не відповідатиме на питання.
Гаразд.
Якщо співпрацюватимете, я, може,
проігнорую оксикодон, який я знайшла в Даніели вдома.
Припускаю, що ви самі його собі виписали.
Ну що ж.
-Заждіть. -Так?
Маркосе.
Дозволь, я скажу.
Через два місяці я одружуюся.
Мазаль тов!
Я раджу вам цього не робити. Кажуть, шлюб убиває кохання.
Я кажу про це, щоб ви знали, чому я збрехав.
Я був не в клініці. Це правда.
Я був у машині.
І?
Зі своєю колишньою, Софією.
А тоді відвіз її в готель. Це все.
-Софія це підтвердить? -Так.
Чому ви були вдома в Даніели?
Це не я.
Ясно?
До речі,
це ви взяли відеокасету з її будинку
під час обшуку?
-Відеокасету? -Ага.
Одна з них зникла. Вам щось відомо?
Ні.
У будинку було повно поліції. Я б не зміг це зробити.
Навіть якби хотів.
Навіть якби хотіли.
Чекайте тут, поки ми перевіримо ваше алібі.
Ти ідіот.
Відпустимо його?
Поки ні. Хочу перевірити, чи він бреше.
У нашому готелі Софія Мендієта не зупинялася.
Ви впевнені?
Так, мем. Під цим іменем у той день – нікого.
Перевірте попередні дні.
Авжеж.
Нічого.
Добре. Дякую.
Вибачте. Одну хвилинку.
Можна переглянути записи з ваших камер стеження за кілька днів?
Треба спитати в начальника.
Так, будь ласка. Я зачекаю.
-Добре. -Дякую.
Нас звинуватять в опортунізмі.
-В політизації пандемії. -Політизації? Я просто скажу,
що теперішня адміністрація проявила себе жахливо.
Вони абсолютно некомпетентні.
Абсолютно.
І кількість смертей реальна.
-Так. -І фінансова криза – теж.
І що? Вони змінили систему охорони здоров'я?
Ні.
Ні. А допомогли малому бізнесу?
Ще менше.
Отак. А іммігранти? Самі, вразливі, як завжди.
Три ключові моменти нашої кампанії – так чи ні?
-Так. -Ні.
Треба враховувати ризик, бо це спірні питання.
Зараз люди на нашому боці.
Жінки 30-60 років у захваті від тебе.
Краще не кажіть про це Ані.
Краще не кажіть Ані про що?
Що твій чоловік – секс-символ.
Не думаю, що це проблема. Чи як?
Авжеж ні. Не проблема.
А що проблема?
Якщо говоритимемо про COVID – втратимо голоси.
Це сприймуть як опортунізм.
Мама Педро померла від COVID. Не думаю, що це опортунізм.
І він лише один з постраждалих. Ходімо?
Це була її ідея.
Для різноманіття.
Виходьте.
Що саме тобі сказали?
У всіх трьох банках кажуть те саме:
Принаймні півтора місяця для рефінансування застави.
Треба знайти інший спосіб.
Ано…
-Твоя мама… -Ні.
-Вона могла б… -Ні, ні.
У жодному разі.
-Я просто запропонував. -Я сказала: ні.
Ти, бляха, жартуєш? Ти тут живеш?
Так.
Вони точно не проти, що я зайду?
А чого їм бути проти?
Ходімо.
Ано.
Ми б хотіли, щоб ви стали мером.
Не забігайте наперед. Йому ще треба виграти вибори.
Тату, бабуня Маріса каже, що можна пити скільки завгодно лимонаду.
Бабуня Маріса забагато вам дозволяє. Ні.
У моєму будинку вони можуть робити, що хочуть. Ясно?
-Несіть дуже обережно. -Ні.
Не бігайте! Боже мій, дитино.
Скоро буде ланч.
Я вам допоможу, а вони хай рятують світ.
Ну, кажи.
Як іде кампанія?
Я дивився дані останніх опитувань.
Брейді випереджає тебе завдяки молоді.
Брейді цілий день на телебаченні й з репортерами.
Як змагатися з таким рівнем публічності? Ніяк.
Чому, синку? Ти в тисячу разів краще підготовлений.
Але ж… Але ж річ не в тім. І ви це знаєте.
Більшість виборців навіть не читали моєї платформи.
У нас нема таких ресурсів, як у Брейді,
отже ми не можемо… Це ж голоси.
Ми їх не отримаємо.
Іди зі мною.
Ні, Родріґо, я не це мав на увазі.
Ти говориш про ресурси.
Ти вже дав мені предостатньо.
Справді.
Не кажи дурниць, синку.
Якщо я можу якось допомогти тобі перемогти того ідіота на виборах,
я це зроблю.
Дякую.
Алехандро!
Так. Іду.
Зачекай. Зачекай.
Я запізнився лише на дві хвилини, тату. Перестань.
Але, сину…
Педріто, ти йдеш?
Не можу.
Що? Чому?
-Мушу допомогти мамі. -Саме зараз?
-Так. З машиною. -Та ну тебе.
-Сьогодні мусиш пливти швидше. -Ага.
Давай. На старт.
Руш!
УПЕРЕД, УНІВЕРСИТЕТ МАЯМІ
Давай!
УНІВЕРСИТЕТ МАЯМІ
СУБОТА, 12 ЛИСТОПАДА
Я ж казав.
Можна йти?
Зачекайте.
Перемотаю цю частину,
бо ми знаємо, що станеться в першому акті.
ПЕРЕМОТКА КАМЕРА 5
Детективе, ви довго нас тут протримали. Що ви шукаєте?
Оце.
Так. Ви поїхали додому до нареченої. Вона це підтвердила.
А от ваша подруга Софія…
Схоже, ніхто не знає, де вона була з 01:45 і далі.
Я теж не знаю. О котрій вона повернулася?
Вона не повернулася.
І в тому готелі вона не зупинялася.
Ви не знаєте, де вона?
Чорт.
Сільвія розповіла мені про оксикодон.
Коли ти знову почав вживати?
Нічого я не вживаю, тату. Чесно. Повір мені.
Як? Скажи, як я можу тобі вірити?
Ти взяв мої гроші, щоб заплатити шантажисту. Тебе затримала поліція.
-Мені тут лягаві не потрібні. -Знаю.
Ти, як завжди, облажався, Маркосе!
Чого це я облажався, тату? Я 20 років роблю все, що ти кажеш!
Так. І за п'ять хвилин усе полетіло коту під хвіст.
Знаєш, на що я надіюся?
Що Ізабель ніколи не дізнається, яка ти людина.
Я теж надіюся, що вона ніколи
не дізнається, який ти!
Що ти тільки собі думав?
-Як ти це поясниш? -Думай, добре?
Добре.
-Ми… не знали, що робити. -Хто…
Відсьогодні усі роблять лише те, що я їм кажу.
Зрозуміло?
Лише те, що я кажу.
І тобі, Маркосе, це просто так не минеться, ясно?
Зрозумів?
Так.
Іди сюди.
Подивимося на твою рану.
Що таке?
Це я.
Я дала їм наркотики.
-Я тобі дзвонила, милий. Усе добре? -Так.
Сьогодні був важкий день, але я хотів тебе побачити.
-А ти як? Усе добре? -Так.
Дізнався щось нове в поліції? Є підозрювані?
Ні. Ще нема.
А чого тут Софія?
У готелі не пройшла її кредитка, і її попросили виїхати.
-Справді? -Так грубо.
Дякую.
Твоя наречена – янгол.
Я сказала їй, що може пожити тут, скільки треба.
А я відповіла, що двох днів досить. Не хочу заважати.
Не хвилюйся. Ти не заважаєш.
Приготую гостьову кімнату.
Не п'ять зірок, але вид чудовий.
Я дуже вдячна. Справді.
Нема за що. Будь як удома.
Дякую, мила.
Що ти задумала? І де ти ховалася?
Я тобі вже годину дзвоню.
Ти знаєш, що тебе шукає поліція?
Це не твоє діло.
Це наша проблема вже 20 років. Наша спільна проблема.
А ти мені кажеш, що це не моє діло? Іди до біса.
Я думаю, що це ти забрала наші гроші.
-Що? -Так. Гроші в тебе. Ти їх забрала.
Ти чесно вважаєш, що гроші в мене?
-Справді? -Не знаю.
Гроші зникли і ти теж.
А ще я відвіз тебе в готель,
де ти не живеш. Я бачив тебе на відео.
-Я думала, ти мене знаєш. -Я й гадки не маю, хто ти.
Хто ти? Чому ти мені постійно брешеш?
-Мені сказали… -Усе добре, милий?
Так. Усе добре, кохана. Хочу, щоб гостя почувалася комфортно.
Чому ти не кажеш правди?
-Скажи. -Хочеш знати?
-Так. Хочу. -Чудово. Гаразд.
Я не успішна адвокатка.
Щоб заплатити шантажисту, я позичила гроші в поганого хлопця.
А сьогодні вранці мене виселили з мотелю,
бо в мене немає грошей на картці.
І мені ніде подітися. Задоволений?
Якщо це правда, хоч я й не вірю,
чому ти раніше не сказала?
Бо життя склалося не так, як я очікувала, Маркосе.
Та я побачила тебе й згадала, яка я була, коли ми були разом.
І те «я» подобається мені значно більше, ніж теперішнє.
Ось чому.
Це факт.
Після певної суми гроші перестають тішити.
Ти ще маєш її заробити.
Або задовольнитися меншою.
Я думаю поїхати в Колумбію й долучитися до гуманітарних проєктів.
Коли здобуду медичну освіту.
-Ти з мене смієшся? -Ні. Я серйозно.
Я думала, якщо в тата клініка пластичної хірургії…
Може, тато й забув, звідки він родом, але не я.
Гроші важливі. Особливо, якщо їх у тебе нема.
Мені подобається з тобою сперечатися.
Ні, Маркосе. Боже, це жахливо.
Ти ж не кажеш такого іншим дівчатам?
Як це?
Цей погляд сумних очей цуцика. Так ти дівчат клеїш?
Здуріти можна.
-Агов, народ. -Що?
Що?
Ні. Серйозно?
Думаєш, я зараз до тебе пристаю?
-Так і є. -Ага.
-І ти робиш те, що завжди. -Що?
Смієшся з людей, щоб вони не бачили, що ти нервуєшся.
-Правда? -Я не нервуюся.
-Чорт. -Оце так!
Нарешті! Чого так довго тягнули?
Ви ж не один місяць фліртували.
Мали по-іншому язиками працювати.
Слава богу! Ми чекали, затамувавши дух.
Не можете змиритися, що мені пощастило?
Схоже, ти добре підготувався.
Тепер треба закінчити в мотелі, так?
-Гей! -Молодці!
Молодці!
Молодці! Не у всіх на очах!
Послухай, Луїсе…
Я знаю, що був з тобою нетерплячий.
Можеш відкласти це, поки ми говоримо?
На секунду.
Це твій тато. Коли йому було 12 років.
Ох і чудик.
Так, я не був популярним у школі, але…
І мої однокласники…
були винахідливі у своїй жорстокості.
І я це постійно це відчував.
Як тільки вони мене не називали.
І через це, Луїсе…
я дуже засмучувався.
І тому багато їв.
Але тривожність не зникала.
І я їв ще більше. І що більше я їв, то гірше почувався.
І так без кінця. Це був жахливий період.
Я не хочу, щоб ти таке пережив.
Тому я іноді так поводжуся.
І тому, що вважаю себе винним.
Ти не винний, тату.
Ти ж знаєш, що можеш поговорити зі мною?
Про будь-що й будь-коли.
Ти ж це знаєш?
Добре.
Тату.
У вас з мамою все добре?
Усе чудово.
Не переживай через це, Луїсе.
Добре?
Тато завжди буде поряд і захистить.
Зрозумів?
-Так. -Добре.
ЕРНЕСТО
-Гей. -Педро.
Є хвилинка? Можеш говорити?
Авжеж. Що таке?
У нас проблема. Можеш заїхати в офіс?
Добре.
Зникли два мільйони.
Може, якась помилка в бухгалтерії?
Перевір рахунок.
Ти кому-небудь казав?
Лише тобі.
Ясно.
Давай поки залишимо, як є.
Добре?
Зараз мені ніколи. Ернесто, я маю зустрітися з Аною.
Не переживай. Добре?
Ми дізнаємося, що сталося.
Я скучив за тобою.
Я знаю.
Усе так складно.
Тримай.
Ернесто знає про гроші.
Пробач.
Пробач. Я лише хотів захистити тебе. Я не хотів…
Що сталося?
Це я.
Я його вбила, Педро.
Я підсипала наркотик у випивку Алехандро.
Подивися на мене.
Пробач мені.
Подивися на мене.
Ми переживемо це разом.
Ми вже зайшли так далеко.
Разом.
Усе… буде добре. Чуєш?
Усе буде добре.
Щось не сходиться.
Нам сказали, що Алехандро майже не пив. Не вживав наркотиків.
Його цікавило лише плавання.
Ні. Це не так.
Йому не подобалося плавати в команді.
Він ненавидів змагання.
Батьки весь час змушували його боротися за першість.
Він… не міг цього витримати.
Іноді він вживав наркотики.
Я казав йому, що він мусить зупинитися.
Бо, може, колись він перетне межу і…
Наркотики стали серйозною проблемою.
Якщо не вірите мені, гляньте його історію.
Три місяці тому його арештували за володіння.
Педро казав правду. Алехандро заарештували за кетамін.
Це ж треба.
Це відповідає звіту судмедексперта.
Алехандро був під кайфом, стався серцевий напад, що спричинив аварію.
Або ні.
Що?
Ти така… елегантна.
Та годі тобі.
Сьогодні зустрічаюся зі своїм хлопцем.
Веде мене їсти омара, хоч я й вегетаріанка.
О, добре, що ви тут.
Мобільний Алехандро Віласа.
Що? Його знайшли?
Зафіксували сигнал. Хтось його увімкнув.
У районі Вестлейк.
Чудово. Ходімо.
Не барися.
-А як же твоє побачення? -До біса його.
НЕВІДОМИЙ Я ЗНАЮ, ДЕ ТИ…
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко