Tenkrát a teď
- Tu jsou! - Kde? Aha.
- Něco dělej. - Co? Tady?
Hej! Dobře.
- Pusť hudbu! - Hudbu!
Přestaň mě natáčet.
Nech mě. Sluší ti to.
- Ne! - Ne!
Ne!
19. 5. 2000
Já tě zabiju. Kvůli tobě mi spadla kamera.
Spadla mi kamera. Co blbneš?
Já tě fakt zabiju.
Pojď sem.
Pedro!
Pedroušku!
- Dani. - Dani, pojď sem!
Necháš si to ujít? Pojď sem. No tak.
Naše poslední party. No tak, pojď sem. Dělej.
Ale to je video pro příští generace.
- Počkej, mý koule. - Sýr.
Kde se vidíš za 20 let?
To je lehký. Budu bojovnice za lidský práva.
No a já…
U Lékařů bez hranic!
Já nevím.
Další!
- Co? - Oscar za nejlepší dokument.
Víte, kde najdete mě. V Bílým domě.
No jo. Paní prezidentka!
Kde se vidím za 20 let?
Popravdě netuším.
Asi je mi to teď celkem jedno.
Jenom doufám, že budeme všichni pohromadě.
Kdo si dá pivo?
- Já. - Já taky.
Na zdraví!
S dovolením, zlato.
Mám tě.
Co je, Anito? Už seš na šrot?
20. 5. 2000
Úplně!
- Do prdele. - Alejandro! Ne!
Hej! Pomozte mu!
- Dělejte! - Je na tom špatně. Sakra.
Dani! Přestaň! Nenatáčej to!
- Už dost! - Alejandro!
SOUČASNOST
V dolní třetině upravíme bradu.
Prodloužíme ji.
Taky uděláme výplň nosu kyselinou hyaluronovou.
A tady v horní třetině aplikujeme botox.
Tady a tady.
Pojď se mnou.
Podívej se na sebe do zrcadla.
Napadlo mě, že bychom ti mohli udělat lifting krku.
Co ty na to?
Sandra tě objedná na úterý.
Řekni jí, jaké zákroky si budeš přát a…
NEZNÁMÉ ČÍSLO Zítra. Setkání absolventů.
Přijď, nebo to všechno vykecám.
Tak se uvidíme v úterý.
Ano? A ten lifting udělám zdarma.
Akce!
Danielo, proč to říkáš, když nejsi připravená?
- Jste připravení? - Jsme!
Ty vole! Kolumbii zdar!
Pojď, Pedro.
Dani!
Dobrý den. Kde máte toalety?
Už jsi to řekl tátovi?
Na tátu seru. Jedem do Kolumbie, bejby.
- Jedem do Kolumbie, lásko. - Na kameru.
Jedem do Kolumbie!
Ne, to s tím tátou.
Na tátu seru. Slyšíte?
Serem na Lékaře bez hranic!
Pojedem do Washingtonu!
Jo!
- Prezidentka! - Prezidentka!
Prezidentka!
Posmívají se mi.
Že nosím brýle a mám velký zuby.
Včera na mě Zoe přede všema pokřikovala „rovnátka“.
Všichni začali pokřikovat „křivozubej, křivozubej“.
Už toho mám dost, mami.
Mami.
Mami, bacha! Mami!
Co se stalo?
Spálila jsem lívanec.
Pomoz mi s tím, prosím.
Máte štěstí, dám vám totiž peníze na jídlo z kantýny.
Honem, ujede vám autobus.
Běžte! Podělte se.
A Luisi, řekni Zoe, že brýle a rovnátka se nosí jenom pár let,
ale ona bude zahořklá kráva napořád.
To jí říct nemůžu.
To je fakt.
Hodně štěstí!
Moje matka emigrovala před 43 lety.
Byla těhotná.
Hledala lepší budoucnost pro syna.
Bohužel, v dnešní době
jsou ti, co nelegálně překročí hranice, často považováni za hrozbu.
Podle mě to je ale humanitární problém.
Stejně jako vy všichni bych chtěl,
aby Miami bylo schopné přijímat imigranty a uprchlíky.
Ale hlavně aby přestali být vnímáni jako hrozba, protože jí nejsou.
Já vím.
Vím, že to bylo hrozný.
Jsem nervózní. Je to horší, když tu jsi. Nemáš se mnou chodit.
Oční kontakt.
Věříš lidem, co ti nekoukají do očí?
Ani oni jim nevěří. Chápeš?
Ano, nevylož si to špatně.
Pedro už kampaňový tým má.
Víme, jak má mluvit, hýbat se, usmívat se…
Dáš nám s manželem chvilku?
Děkuji.
- Co tady děláš? - Co ta zpráva?
Jaká?
NEZNÁMÉ ČÍSLO Zítra. Setkání absolventů.
Přijď, nebo to všechno vykecám.
Uvidíme se později. Mám tě ráda. Máma.
Když mi Marcos představil Isabel, ještě spolu moc dlouho nechodili.
Hned jsem ale viděl, že je můj syn zamilovaný až po uši.
A já to chápu. Isabel, jsi výjimečná žena.
- Ty to víš. Ví to. - Ale ne.
Zbláznil by se do ní každý rozumný chlap.
- Na zdraví. - Na zdraví.
Vítej.
Zlato.
- Jsi v pohodě? - Jo.
Jo, akorát musím zajet na kliniku. Je to naléhavé.
- Teď? - Jo.
To nevadí.
- Uvidíme se doma. - Ano, zlato.
- Miluju tě. - Miluju tě.
- Tak zatím. - Jo. Omluvte mě.
VÍTÁME ROČNÍK 2000
ROČNÍK 2000
Marcosi?
Pedro.
Kde je Ana?
Ahoj!
Ahoj.
- Jak je? - Dobře, co ty?
- Dobrý. - Myslel jsem, že jsem tu první.
Ne, v kolik jsme přišli? Před 12…
Před 20 minutama.
Jo. Anita chodí vždycky včas.
Dani.
- Dlouho jsme se neviděli. Jo. - To jo, že?
Taky ti přišla ta zpráva?
Jo.
Přišla všem, ne?
Ale stejně tu nejsme všichni.
Co tím chceš říct?
Není tu Sofía.
To, že tu není, neznamená, že nepřijde.
Zatím nepřišla.
Ty si myslíš, že to psala ona?
Nevím, Marcosi. Netuším, kdo to psal.
Ale místo pěti jsme tu čtyři…
Sofía by to neudělala. Znám ji.
- Je to… - No tak.
Neviděls ji 20 let. Lidi se mění.
Víte co? Potřebuju se napít.
Dáte si něco?
- Tequilu. - Tequilu?
Panáka tequily a panáka aguardiente, prosím.
Jasně.
Jsi rodina, kterou jsem si vybral.
Miluju tě.
Nedovolím, aby se ti něco stalo.
Miluju tě víc než svůj život.
Chápeš?
Nenašel jste se, pane doktore?
Pro mě to taky bylo těžké.
Dokud se nevidíme, tak si tu změnu neuvědomujeme.
Ještě jednoho.
Divím se, žes přišla.
Měla jsem na výběr?
Sofío!
Dani!
Ukaž se.
Já to nechápu.
- Ráda tě vidím. - Je to tak dávno.
To jo. Hele, kdo přišel.
Ahoj, Pedroušku.
Pojď sem, Pedroušku.
- Ana Vargasová. - Sofío.
Už je to fakt dávno.
Haló? Je to zapnutý?
Slyšíte mě?
Hej. Haló.
Jestli mě slyšíte, pojďte sem.
Jestli slyšíte můj hlas, následujte ho.
Jak je? Ahoj všichni. Především vás tu všechny vítám.
Bože, je super se po letech vidět s ostatními absolventy, co?
Minule jsme očividně měli víc vlasů.
Teda aspoň chlapi.
Na srazech se sejdete s lidmi, kteří vás zásadně ovlivnili.
A taky zavzpomínáte na ty, kteří už nejsou mezi námi.
Přestože nás někteří kamarádi už opustili,
v našich vzpomínkách zůstávají naživu.
Dnes večer je mi ctí poděkovat Rodrigovi a Marise Vilasovým,
rodičům našeho drahého Alejandra,
za jejich štědrý dar na výstavbu nové univerzitní knihovny.
Nepřestávej.
Ráda mi rozkazuješ, co?
To není pravda.
Nejhorší je, že ti to jde.
Proto ti dali to stipendium.
Než se naděješ, budeš prezidentka.
Sklapni, ty troubo.
Jsem rád, že dostaneš, co chceš.
Věřím ti.
O tom nepochybuj.
…za to, kým jsem, vděčím jemu.
Takže bych chtěl připít na Alejandra.
Není dne, kdy bych si na něj nevzpomněl.
- Na Alejandra. - Na Alejandra!
Lhát umí. Bude to dobrý politik.
Co dělá? Kampaň?
- Co to jako mělo být? - Co?
Někdo něco říct musel.
Víte co? Tohle je kravina.
- Jdu pryč. - Co?
- Jo. - Proč jako?
Měli jsme přijít. Tak jsme tu, a nic se nestalo.
Tak ať to jde.
Milion dolarů od každého.
V pátek o půlnoci vám pošlu pokyny, kam peníze zanést.
Já milion dolarů nemám.
Myslíš, že já jo, Dani?
Co já vím? Dvacet let ses neozvala.
To je v prdeli, nemám ani na právníka.
„Milion dolarů od každého.
V pátek o půlnoci vám pošlu pokyny, kam peníze zanést.“
Co to je? To je směšný.
Možná tak pro tebe. Ty můžeš vypsat šek.
- Co ty o tom víš? - Co vím o čem?
Pícháš botox celýmu Miami.
- Klinika patří otci. - Tak mu řekni, ať tě z toho zase vyseká.
Aby pomohl mně?
Vždyť nám tenkrát pomohl všem. Buďte rádi.
Tak dost. Dost! Nehádejte se.
Chceš jít do vězení? Protože tak to dopadne, ty idiote.
- Jasný? - Marcosi, přestaň.
- Dost! - Tak to dopadne!
Nechte toho, prosím.
Nechte toho. Už to stačilo.
Je jedno, kdo peníze má a kdo ne. Prostě nezaplatíme.
Ano, prosím tě.
Už to nejde vrátit. Posrali jsme to.
Počkat.
Kdo nám ty zprávy poslal?
Kromě nás by to nikdo neměl vědět.
Neblbněte. Nedošlo vám, že by nás mohli zavřít?
- To se nestane. - Ne?
Ten zločin musí být už roky promlčený.
Vražda se nepromlčí nikdy.
To by stačilo. Musíme se uklidnit.
Musíme vymyslet, jak ten problém vyřešíme.
Přesně. A ať uděláme cokoliv, uděláme to spolu.
Takže se musíme dohodnout.
Spolu neděláme zrovna ta nejlepší rozhodnutí, Dani.
Musíme se dohodnout.
- Prosím. - Díky.
Každý rok je to stejné. Dokončí školu a…
Už zkontrolovali VIN?
Beztak je jeho táty.
Ano.
Co víme o té řidičce?
Píše se tu, že se praštila hlavou o čelní sklo.
A…
V krku má zaražený kus železa.
To je teda masakr.
To nahlásili oni?
Co? Ano.
Ta hlídka tudy jela a asi je tu našla.
Proč jsou ty dveře otevřené?
Mohly se otevřít nárazem.
Nebo je otevřeli oni.
Sahali jste na něco?
Ne.
Nemohl být v autě někdo další?
Hele. Dvě auta, dvě mrtvoly.
Jestli ohledávač nebude mít jiný názor, byla to nehoda.
Kam jdete?
Informovat příbuzné. Máte ty adresy?
Ano.
Ale ještě jsme tady neskončili, ne?
Pojďte. Nechci jim volat.
Detektiv John Sullivan, miamská policie.
- Paní Vilasová? - Ano?
Říkal, že přijde pozdě.
Ale vzbudila jsem se ve čtyři ráno a neviděla ho tu, takže…
Měla jsem tušení, že se mu něco stalo.
Vždycky když někam jde, tak nemůžu spát.
Tak jsem mu ve čtyři ráno zavolala… v pět nebo…
Ale on to nezvedal.
Mobil jsme nenašli.
Vybavíte si ze včerejšího večera ještě něco?
Cokoliv, co by nám pomohlo?
Čau, Petersone. Můžu tě o něco poprosit?
Jde o tu včerejší nehodu.
Zkontroluj prosím osobní věci Alejandra Vilase,
jestli jsme nějak nepřehlédli mobil.
Dobře.
Pošlu ti číslo, až ho zjistím.
Díky moc. Ahoj.
Co tady děláte?
- Kdo jste? - A ty jsi kdo?
Pedro. Moje máma tu pracuje.
Znal ses s ním?
Myslím, jestli jste byli kamarádi.
Byli jsme kamarádi… už od dětství.
Moc mě to mrzí.
Nemůžu uvěřit, že je…
To je děs.
Už jenom pár otázek, ano?
Pili jste něco?
Možná jedno pivo.
Jeho máma říkala, že jel z nějakýho mejdanu.
Byl jsi tam taky?
Ano.
Šli jsme na pláž oslavit dokončení studia.
- Na jakou pláž? - Key Largo.
To je trochu daleko, ne?
Alejandrovi řízení nevadilo.
A co dělal potom?
Vrátil se sám.
Takže jel domů
a vy ostatní jste slavili dál?
Proč?
Nestalo se na té party něco?
Ne.
Nic se nestalo.
Alejandrovi nebylo dobře a chtěl jet domů.
Jaks domů dojela ty?
Taxíkem.
Kdo ho zavolal?
Nevzpomínám si. Byli jsme opilí.
Možná Marcos? Nevím. Záleží na tom?
Předtím jsi říkala, že jste pili jenom trochu.
- Najednou jste byli opilí. - Nechte to být.
V kolik Alejandro odjel?
Ve dvě ráno.
Ve dvě.
Nepamatuješ si, kdo zavolal taxík,
ale víš přesně, kdy Alejandro odjel.
Podívala jsem se na hodinky.
Podíval ses na hodinky?
Někdo mi to řekl.
Je zajímavé, že si jednu věc pamatuješ, ale…
Tak fajn.
To nám zatím stačí.
Děkujeme.
Díky.
Co to mělo být? Vím, že je to váš první případ.
- Není. - Na vraždách jo.
Vím, že to nechcete pokazit.
Důslednost se cení, ale říká vám něco ohleduplnost?
Ano, vím, co je ohleduplnost. Děkuji.
A vy byste se mnou nemusel mluvit tak povýšeně.
Jenom mě překvapuje, že si všichni pamatujou
přesný čas, kdy Alejandro odjel.
Akorát říkám, že to zní, jako by se dohodli.
Co je?
Prosím.
Co je?
Nic, jenom je to na hovno.
Jak to? Co se stalo?
Můj klient bude mlčet. Pardon za zpoždění.
Silvia Bartomeuová.
Jak jsem řekl, vašeho syna z ničeho neobviňujeme.
Zatím.
Nechceš nám pomoct zjistit, co se kamarádovi stalo?
Ne, nic jsem jim neřekl, ale jedou za tebou.
Zajímá je jeho mobil.
Hledáme Alejandrův mobil. Nevíš, kde je?
Prosím vás, syna to zasáhlo.
Jistěže chceme pomoct.
Chápete, co se snažím říct.
- Cos s ním udělala? - O to se nestarej.
Co? Jak se o to nemám starat?
Už ho nemám. Jasný? Zapomeň na to.
Běž k sobě.
Je to horší, než jsem čekal. Sofío.
- Haló, Sofío? - Musím končit.
To je v hajzlu…
Třicet osm.
Jessica Thompsonová, 35 let.
Utrpěla kraniocerebrální trauma.
Má pohmožděné paže a obličej.
Smrt zřejmě zapříčinila bodná rána,
při níž byla poškozena krční tepna na levé straně.
Je to spíš jak od sekáčku na led.
S tímhle je to mnohem složitější.
Podívejte.
Já mrtvoly nemusím.
Děláte na vraždách, takže nemáte moc na výběr.
Pojďte.
Utrpěl několik zranění.
Všechna mohla vzniknout při autonehodě, až na jedno.
Toto zranění má z doby před nehodou.
Prasklá cévka v oku.
Dostal pěstí?
Na té party se to asi zvrtlo.
Každopádně ta zranění utrpěl až po smrti.
Neumřel při té nehodě?
Pravděpodobně zemřel před tím nárazem.
Podle toxikologie měl vysokou hladinu metylendioxymetamfetaminu.
Éčka?
Extáze.
To je teda sportovec…
Nevím, co jsem řekla. Přísahám, že nevím.
Uklidni se. Zvládli jsme to.
Jak to víš?
Kdyby ne, byli bychom na policejní stanici.
Hotovo. Je po všem.
Ne. Ještě jedna věc.
Musíme zničit tu kazetu.
Přineslas ji?
Je to jediná kopie?
Ano.
Tak mi ji dej. Musíme se jí zbavit.
No tak.
Tohle se nestalo.
Jasný?
Je to jasný?
Jenže ono se to stalo.
A bude nás to pronásledovat.
SOUČASNOST
Nikomu nevěřím míň než právníkům.
Říká vystudovaná právnička.
No právě.
Jsem tvoje právnička, ne její.
Já vím.
Tak mi aspoň řekni, co mám dělat.
Máš dvě možnosti.
Půjdeš na policii, udáš kamarády a domluvíš se, než to udělají oni.
Ne.
Ne, to neudělám.
A jsem si jistý, že ani nikdo z nich.
Co je? Vím to.
Nás pět to tajilo přes dvacet let. Dvacet let!
Neplatíš mi, abych věřila v dobrou vůli druhých.
Vlastně v ni nevěřím vůbec.
Aby se lidi zachránili, udělají cokoliv.
Tenkrát jste měli co ztratit, teď taky.
Co o nich víš?
A ta druhá možnost?
Zaplať.
Mám prostě zaplatit?
No tak fajn.
Ale kdo mi zaručí, že zítra nebudou chtít víc?
Marcosi, sedni si sakra a poslouchej.
Musíme získat čas a zjistit, kdo za tím je.
Chápeš?
Děláme na tom, je to složité.
ADVOKÁTNÍ KANCELÁŘ
Má to jeden háček.
Když zaplatíš jenom ty, nebude to k ničemu. Musí všichni.
Dobře.
Zeptám se Any.
- Co? - Dobře.
Podle Marcosovy právničky bychom měli zaplatit.
Jo? A všichni souhlasí, i Sofía a Daniela.
O té právničce nám neřekli.
- Prosím tě. - Alejandro…
Pedro, nemůžeme zaplatit…
Očividně nechápeš, co se děje.
Mohlo by nás to zničit.
Můžeme prohrát volby. Jít do vězení.
Jasný? Musíme zaplatit. Něco už vymyslíme.
Vezmeme si půjčku nebo hypotéku.
Volby jsou mi ukradený.
- Máme tři děti. - Právě.
Mají vyrůstat bez rodičů? Vražda se nepromlčí.
Copak, zlatíčko?
Proč nespíš?
Už zase, Luisi?
- Zase? Je ti 12! - Počkej.
Pojď, zlatíčko. To nic.
Hodíme to do pračky a zapomeneme na to.
Ano, tohle je důležitý.
Tohle taky.
Nezaplatíme. Konec debaty.
DARY NA KAMPAŇ DATUM, ID TRANSAKCE, ČÁSTKA
CRUZ ZA MIAMI DADE
Kde je Ana?
Nepřišla?
Musela zůstat s dětmi.
Peníze tu jsou. To je hlavní. Ne?
Takže do toho jdeme?
Ano, nebo ne?
Máme snad na výběr?
Tak do toho.
Přendáme všechny peníze sem.
Pomozte mi.
- Je to tam všechno? - Jo.
Kdyby něco, zavolám.
Všichni už jsou pryč.
Chtěla jsem se rozloučit.
Nemám tě hodit k hotelu?
Slyšel jsem, že se ti daří.
Nemůžu si stěžovat.
Tak co?
Co budeme dělat?
Dobrá otázka.
Doufám, že to klapne a nebudou chtít další peníze.
To jsem ale nemyslel.
Sofío, lásko.
Cos sakra udělala s mýma prachama?
Promiň, Bernie. Potřebovala jsem je.
Jo tak potřebovala.
Jsem snad bankomat?
Vrátím ti je. Slibuju.
To si piš, že vrátíš.
Buď mi je přineseš hned, nebo si tě najdu.
A věř mi, že to nechceš.
Kolik je?
Je noc.
Spi dál, zlato.
Co se děje?
Nic. Někdo je na recepci.
Hned jsem zpátky.
- Miluju tě. - Miluju tě.
Ano? Kdo je to?
Aha, jo. Pošlete ji nahoru.
Díky.
Co je? Dalas jim ty peníze?
Co myslíš?
A? Co tady děláš v noci?
Stalo se něco?
Už vím, kdo nás vydírá.
Co se děje?
Nic, zlato.
Musím jít pryč, ale ty můžeš spát. Hned se vrátím, jo?
Takhle pozdě?
Jo.
Je to naléhavé, ale nečekej na mě.
Hned jsem zpátky.
- Kam jdeš? - Hned se vrátím, zlato.
Co se stalo?
Cože?
Jak to víš?
Do prdele.
Díky za zavolání.
Promluvíme si zítra.
Kdo volal takhle pozdě?
Daniela.
- Co chtěla? - Vydírá nás Daniela.
Marcos mi to teď zavolal.
Panebože.
Seržantko.
Nazdar, Bunkere. Co tu máme?
Nedala se bez boje, co?
- Bunkere! - Ano?
- Co děláš? - Pardon.
Nejspíš pachatele překvapila, když to tady vykrádal.
Je to tady vzhůru nohama. Sousedi nic neslyšeli.
Fakt?
Kdo ji našel?
Nic jste neviděl, neslyšel?
Seržantko, tohle je kamarád oběti Marcos Herrero.
Marcos Herrero?
To je ale náhodička, že?
Tentokrát budete mluvit a neschováte se za právničkou, jo?
Alejandro Vilas, pamatujete si ho?
To já jsem ten případ tenkrát řešila.
Seržantka Nerudová.
Jo.
Myslím, že spolu máme něco nedořešeného.
- Seržantko. - No?
- Něco máme. - Už jdu.
Zůstaňte tady.
Sledovali jsme stopy krve.
Oddělali jsme to… a našli tohle.
Dobře. Hned to pošlete do laborky.
Dobrá práce.
Je to jediná kopie?
Ano.
Nahrávej.
PŘÍPAD 06382 DŮKAZY
Pivo?
Jo. Co?
Raz, dva a tři.
- Na záda! - Jedem!
Jedem!
- Pojď sem. - Ještě jedno pivo.
Jo. Ukaž. Jak je?
Pořádně. Raz, dva…
Tři!
A je to.
Kde se vidím za 20 let?
Popravdě netuším.
Asi je mi to teď celkem jedno.
Jenom doufám, že budeme všichni pohromadě.
Obejmout!
Moje noha.
Překlad titulků: Kristina Himmerová