-De er der! -Hvor? Å.
-Gjør noe. -Hva da? Dette?
Hei! Ok.
-Spill musikk! -Musikk!
Slutt å filme meg.
La meg være. Du er veldig pen.
-Nei, nei! -Nei!
Nei!
Jeg skal drepe deg. Du fikk meg til å miste kameraet.
Hva er galt med deg? Jeg skal drepe deg.
Kom hit!
Pedro!
Pedrito, Pedrito, hæ?
-Dani, Dani. -Dani, kom hit!
Du går glipp av festen. Kom hit.
Det er vår siste fest. Kom igjen. Kom hit.
Denne videoen er for ettertiden.
-Vent! Balla mi, Dani. -Smil.
-Hva kommer du til å være om 20 år? -Lett. Menneskerettsaktivist.
Vel, og jeg…
Leger Uten Grenser!
Jeg vet ikke.
Neste!
-Hva? -Oscar for beste dokumentar.
Du vet hvor du finner meg. I Det hvite hus.
Ok. President.
Hva jeg kommer til å være om 20 år?
Ærlig talt har jeg ingen anelse. Jeg bryr meg vel ikke akkurat nå.
Jeg bare håper at vi alle er sammen.
Hvem vil ha øl?
-Jeg. -Jeg også.
Skål!
La meg, vennen.
Jeg har deg.
Hva skjer, Anita? Er du drita ennå?
Så drita!
-Faen. Faen. -Det er Alejandro! Nei!
Hei, hjelp! Dere!
-Skynd deg! -Det er alvorlig. Faen.
Dani! Slutt! Slutt å filme!
-Stopp, stopp! -Alejandro!
NÅTIDEN
På den nedre tredelen skal vi jobbe med å forlenge haken din.
Og vi skal også bruke hyaluronsyre til å fylle ut nesa.
Og på den øvre tredelen skal vi injisere Botox.
Her og her.
Bli med meg bort hit. Jeg vil at du skal se deg selv i speilet.
Jeg tenkte: Hva om vi løfter halsen din?
Hva syns du?
Avtal et møte til tirsdag med Sandra. Fortell henne hva du ønsker å få gjort…
UKJENT I MORGEN. STUDENTGJENFORENINGEN.
MØT OPP, ELLERS RØPER JEG ALT.
Vi ses på tirsdag.
Ok? Og jeg spanderer ansiktsløftningen.
Action!
Hvorfor sier du "action" hvis dere ikke er klare?
-Er dere klar eller ikke? -Vi er klare!
Fy faen! Colombia, her kommer vi!
Kom igjen, Pedro.
Dani!
Hei. Toalettet, takk.
Har du sagt det til faren din?
Faen ta pappa. Vi skal til Colombia.
-Vi skal til Colombia, kjære. -Si det til kameraet.
-Vi skal til Colombia! -Ikke det. Om faren din.
"Faen ta pappa." Hørte du det?
Faen ta Leger Uten Grenser! Vi skal alle til Washington!
Det stemmer.
-President! -President!
President, president!
De slutter ikke å erte meg.
For brillene mine og de store tennene mine.
I går ropte han "tannregulering" foran alle.
Og alle begynte å rope "reguleringstryne". Jeg er så lei av det, mamma.
Mamma. Mamma.
Mamma, forsiktig! Mamma!
Hva skjedde?
Jeg brente en pannekake, Carmencita. Hjelp meg med det.
Dere har flaks, for jeg skal gi dere penger til kantinen.
Skynd dere. Dere må rekke bussen. Skynd dere! Del med dem.
Og Luis, fortell Zoe at det å ha briller og regulering bare varer i et par år,
men å være en bitter drittsekk varer evig.
-Jeg kan ikke si det til henne. -Nei, det kan du ikke.
Lykke til!
For 43 år siden krysset moren min grensen mens hun var gravid,
på jakt etter en bedre fremtid for sønnen sin.
Nå til dags er det dessverre mange som ser på de som krysser grensen ulovlig
som en trussel.
For meg er de et humanitært problem.
I likhet med dere vil jeg at Miami
skal være i stand til å ta imot innvandrere og flyktninger.
Men mest av alt vil jeg at vi skal slutte å se på dem som en trussel,
for det er de ikke.
Jeg vet det.
Jeg vet at dette sugde.
Jeg blir mer nervøs når du er her. Derfor skulle du ikke komme.
Øyekontakt. Tror du på folk som ikke ser deg i øynene?
Det gjør ikke de heller.
Ana, ikke ta dette ille opp, men Pedro har et valgkampteam alt.
Vi vet hvordan han burde snakke, bevege seg, smile…
Kan jeg få snakke alene med mannen min? Takk.
-Hvorfor er du her? -Tekstmeldingen.
Hvilken melding?
UKJENT I MORGEN. STUDENTGJENFORENINGEN.
MØT OPP, ELLERS RØPER JEG ALT.
SES SENERE. GLAD I DEG. MAMMA.
Vel, da Marcos presenterte meg for Isabel, hadde de ikke vært sammen så lenge.
Men jeg visste umiddelbart at sønnen min var helt forelsket.
Og jeg skjønner hvorfor. Isabel, du er en utrolig kvinne.
-Du vet det, hun vet det. -Nei.
Enhver oppegående mann ville forelsket seg hodestups i deg.
-Skål. -Skål.
Velkommen.
-Babe. Er alt i orden? -Ja.
Ja, men jeg må til klinikken. Det haster.
-Nå? -Ja.
Ja, det går bra.
-Vi ses hjemme. -Ja, skatt.
-Elsker deg. -Elsker deg.
-Ses senere. -Ja. Unnskyld meg.
VELKOMMEN AVGANGSKULLET FRA 2000
Marcos?
Pedro.
Hvor er Ana?
Hei!
Hei.
-Hvordan går det? -Bra. Hva med deg?
-Bra. -Jeg trodde jeg kom først.
Nei, nei. Når ankom vi? Vi kom hit for 12…
-For 20 minutter siden. -Ja. Alltid presis, Anita.
Dani. Dani.
-Så lenge siden sist. -Det er det, ikke sant?
Fikk du også meldingen?
Ja.
Alle fikk den, ikke sant?
Vel, alle er ikke her.
-Hva er det du prøver å si? -Sofía er ikke her.
Det betyr ikke at hun ikke kommer. Hun bare er her ikke ennå.
Tror du at det var henne?
Jeg vet ikke, Marcos. Jeg har ingen anelse om hvem det var.
Men vi er fem, og det er fire her…
Sofía ville ikke gjort det. Jeg kjenner henne.
-Slutt. -Folk kan forandre seg på 20 år.
Jeg trenger en drink. Vil dere ha noe?
-Tequila. -Tequila?
Kan jeg få et glass tequila og et glass aguardiente?
Skal bli.
Du er familien jeg velger. Jeg elsker deg.
Jeg lar det aldri skje noe fælt med deg.
Jeg elsker deg høyere enn selve livet. Skjønner du?
Finner du ikke deg selv, doktor?
Det var vanskelig for meg også.
Vi innser ikke hvor mye vi har forandret oss før vi ser oss selv.
En til, takk.
Trodde ikke du ville komme.
Hadde jeg noe valg?
Sofía!
Dani!
Få se på deg.
Jeg skjønner det ikke.
-Så godt å se deg. -Lenge siden sist.
Ja. Se hvem som er her.
Hei, Pedrito.
Kom hit, Pedrito.
-Ana Vargas. -Sofía.
Så lenge siden sist.
Hallo? Er den skrudd på?
Kan dere høre meg? Kan dere høre meg? Yo. Hallo.
Hvis alle kan høre meg, så kom hit.
Hvis dere hører stemmen min, så følg stemmen. Hei, alle sammen.
Først vil jeg ønske dere alle velkommen.
Gud, det er så flott å se alle de uteksaminerte etter så mange år.
Forrige gang vi møttes, hadde vi alle litt mer hår.
Mennene hadde det.
Gjenforeninger handler om å møte folkene som var viktige i livene våre.
De handler også om å huske de som ikke lenger er blant oss.
Selv om noen venner har forlatt oss alt, så lever de i høyeste grad i minnene våre.
I kveld har jeg æren av å takke Rodrigo og Marisa Vilas,
foreldrene til vår kjære kollega Alejandro,
for deres sjenerøse donasjon til byggingen av et nytt bibliotek på universitetet.
Ikke stopp.
-Du elsker å gi meg ordrer, eller hva? -Jeg liker ikke å gi ordrer.
Det verste er at du er god på det.
Det var derfor du fikk stipendet.
Før du vet ordet av det, blir du president.
Hold kjeft, din idiot.
Jeg er glad du får det du vil ha.
Jeg tror på deg. Jeg tror på deg. Du må aldri tvile på det.
…den jeg er i dag på grunn av ham.
Så jeg vil heve glasset for Alejandro.
Jeg tenker på ham hver eneste dag.
-For Alejandro. -For Alejandro!
For en løgner. Han blir en god politiker.
Driver han med en valgkamp?
-Hva faen var det? -Hva?
Noen måtte si noe.
Vet dere hva? Dette er noe tøv.
-Jeg drar. -Hva? Hva mener du?
Det sto at vi måtte komme. Her er vi, og ingenting har skjedd.
Så lykke til.
EN MILLION DOLLAR HVER.
VED MIDNATT PÅ FREDAG SENDER JEG INFO OM HVOR DERE SKAL TA MED PENGENE.
-Jeg har ikke en million dollar. -Tror du jeg har det, Dani?
Hva vet jeg? Jeg har ikke hørt fra deg på 20 år.
Det er ute med meg. Jeg har ikke engang penger til advokat.
"En million dollar hver.
Ved midnatt på fredag sender jeg info om hvor dere skal ta med pengene."
Dette er latterlig.
Klart du syns det. Du kan bare skrive ut en sjekk.
-Hva vet du om det? -Om hva da?
Du injiserer Botox i alle i Miami.
-Klinikken tilhører pappa. -Så be pappaen din om å hjelpe deg igjen.
Hjelpe meg? Som om han ikke hjalp oss alle for 20 år siden. Du burde takke ham.
Ok, slutt, slutt! Slutt å krangle.
Vil du havne i fengsel? For det er det som vil skje, din idiot.
-Forstått? Det er det som vil skje! -Marcos, slutt!
Slutt, vær så snill.
Slutt. Det holder. Slutt.
Det har ikke noe å si hvem som har penger. Vi betaler ikke.
Ana, vær så snill.
Det er ingen vei tilbake, Ana. Vi rotet det til.
Vent litt. Hvem tror dere at sendte meldingene?
Vi skal være de eneste som vet om det, ikke sant?
Skjønner du ikke at vi kan havne i fengsel?
-Ingen skal i fengsel. -Jaså?
Forbrytelsen må være foreldet for mange år siden.
-Drap foreldes aldri. -Det holder. Slutt. Vi må roe oss ned.
Vi må finne ut hva vi skal gjøre.
Nettopp. Og vi må gjøre dette sammen, så vi må alle bli enige.
Vi tar ikke de beste beslutningene når vi er sammen, Dani.
Vi må alle bli enige.
-Etterforsker. -Takk.
Samme historie hvert år. De blir uteksaminert, og…
Sjekket de chassisnummeret?
-Vedder på at det er farens bil. -Ja.
Hva vet vi om den andre sjåføren?
Det står at hun slo hodet i frontruta.
Og en metallbit sitter fast i halsen hennes.
For et jævla rot.
Meldte de fra om det?
Hva? Ja. Ja.
De patruljerte her, og de så det visst tilfeldigvis.
Hvorfor er bakdøren åpen?
Kanskje den åpnet seg i sammenstøtet. Kanskje de åpnet den.
-Har dere rørt noe? -Nei.
-Eller kanskje det var noen andre i bilen? -Hei. To biler, to døde personer.
Med mindre rettsmedisineren sier noe annet, var det en ulykke.
Hvor skal du?
Jeg skal informere de nærmeste pårørende. Har du adressene?
-Ja. Men vi er vel ikke ferdige her? -Jeg vil ikke gjøre det over telefonen.
Etterforsker John Sullivan. Miami PD.
-Mrs. Vilas? -Ja?
Han sa at han skulle komme sent hjem,
men jeg våknet klokka fire, og jeg så ham ikke.
Jeg følte at noe hadde skjedd med ham.
Når han drar ut, får jeg vanligvis ikke sove.
Så jeg ringte ham klokka fire… klokka fem eller…
Men han tok ikke mobilen.
Vi fant ikke en mobil.
Er det noe annet du husker ved gårsdagen?
Noe som helst som kan være til hjelp for oss?
Peterson, kan du gjøre meg en tjeneste?
Gårsdagens ulykke. Kan du dobbeltsjekke Alejandro Vilas' personlige eiendeler
og se om vi overså en mobiltelefon?
Ok.
Jeg sender deg nummeret idet jeg får det. Tusen takk. Ha det.
Hva gjør du her?
-Hvem er du? -Og du?
-Pedro. Moren min jobber her. -Kjenner dere hverandre?
Jeg mener, er dere venner?
Vi har vært venner siden vi var små.
Jeg kondolerer.
Jeg kan ikke tro at han er… Dette er et mareritt.
Bare et par spørsmål til, ok?
Drakk dere?
Kanskje én øl.
Moren hans sa at han kjørte hjem fra en fest.
Var du sammen med ham?
Ja.
Vi dro til stranda for å feire at vi hadde fullført utdanningen.
-Hvilken strand? -Key Largo.
-Er ikke det ganske langt unna? -Alejandro hadde ikke noe imot å kjøre.
Hva gjorde han så?
Han dro hjem alene.
Så han dro hjem, og resten av dere bare fortsatte å feste?
Hvorfor det? Skjedde det noe på festen?
Nei.
Ingenting skjedde.
Alejandro var uvel og ville bare dra hjem.
Hvordan kom dere dere hjem?
-Taxi. -Hvem ringte etter taxien?
Jeg husker ikke. Vi var fulle! Kanskje Marcos. Vet ikke. Er det viktig?
Tidligere sa du at dere bare drakk litt.
-Nå sier du at dere var fulle? -Ikke tenk på det.
Når dro Alejandro?
Klokka to.
Du husker ikke hvem som ringte etter taxi,
men du husker nøyaktig når Alejandro dro.
Jeg så på klokka da han dro.
Du så på klokka?
Noen fortalte meg det.
Det er bare rart at du husker én ting…
Greit. Det er alt vi trenger inntil videre.
Takk skal du ha.
Takk.
Hva driver du med, nybegynner? Jeg vet det er din første sak…
-Ikke min første sak. -Jo, i mordkommisjonen.
Jeg vet du vil gjøre det riktig, ok?
Det er bra å være nøye, men det er noe som heter takt.
Ja, jeg er klar over det. Takk.
Det hadde vært fint om du var en smule mindre nedlatende.
Det er bare overraskende at alle husker nøyaktig når Alejandro dro.
Det virker som om de ble enige om å fortelle den samme historien.
Hva?
Vær så god.
Hva skjer?
Ingenting. Dette er bare så jævlig.
Hva? Hva skjedde?
Klientene mine svarer ikke. Beklager at jeg er sen. Silvia Bartomeu.
Som sagt anklager vi ikke sønnen din for noe.
Ennå.
Vil du ikke finne ut hva som skjedde med vennen din?
Nei, jeg har ikke sagt noe til dem, men de kommer for å snakke med deg.
De spør om mobilen hans.
Vi leter etter Alejandros mobiltelefon. Vet du hvor den er?
Etterforsker, sønnen min lider. Vi ønsker selvfølgelig å samarbeide.
Du skjønner nok hva jeg sier.
-Hva gjorde du med den? -Ikke bekymre deg, Marcos.
-Hva? Hvordan skal jeg ikke bekymre meg? -Jeg har den ikke lenger. Bare glem det.
Gå på rommet ditt.
Dette er verre enn jeg så for meg. Sofía.
-Hei, Sofía? -Jeg må legge på.
Fy faen. Fy faen.
Trettiåtte.
Jessica Thompson, 35 år.
Traumatisk hjerneskade. Skader på armene og i ansiktet.
Det ser ut som om dødsårsaken var et hull i halsarterien. Venstre side.
Mer som en ishakke i halsen.
Det er mindre åpenbart med denne fyren.
Se på dette.
Jeg undersøker ikke lik.
Du er i mordkommisjonen nå. Du har ikke noe valg.
Kom.
Flere skader. Alt stemmer overens med trafikkulykken,
bortsett fra én ting.
Dette såret, som er fra før ulykken. Et sprengt blodkar i øyet.
Ble han slått? Det ble visst utrivelig på strandfesten.
Uansett, disse skadene skjedde post mortem.
Han døde ikke i ulykken?
Det er sannsynlig at han døde før kollisjonen.
Toksikologirapporten viser et høyt nivå av metylendioksymetamfetamin.
Molly?
Ecstasy.
Sportsidioter.
Jeg vet ikke hva jeg sa. Jeg lover at jeg ikke vet det.
Ro deg ned. Vi gjorde det bra, folkens.
-Hvordan vet du det? -Ellers hadde vi vært på politistasjonen.
Det er over.
Nei. Det er én ting som gjenstår. Vi må ødelegge kassetten, Dani.
Tok du den med deg?
Er det den eneste kopien?
Ja.
Gi meg den. Vi må kvitte oss med den.
Hei.
Dette skjedde aldri.
Er det forstått?
Men det skjedde.
Dette vil hjemsøke oss for alltid.
NÅTIDEN
Ingen stoler jeg mindre på enn advokater.
-Det sier hun med jusutdanning? -Nettopp.
-Jeg er din advokat, Marcos, ikke hennes. -Jeg vet det.
-Så fortell meg hva jeg må gjøre. -Du har to alternativer.
Gå til politiet, tyst på vennene dine og inngå en avtale før en av dem gjør det.
Nei. Nei, jeg vil ikke gjøre det.
Og de vil heller ikke gjøre det.
Hva? Det vet jeg.
Vi fem har holdt dette skjult i over 20 år. Tjue år!
Du betaler meg ikke for å tro på folks godhet, noe jeg heller ikke gjør.
Alle gjør hva som helst for å redde seg selv.
Dere hadde ting å tape for 20 år siden, og nå har dere andre.
Hva vet du om dem?
-Og det andre alternativet? -Betal.
Betal? Uten videre?
Ok. Vi betaler. Men hvordan garanterer vi at de ikke ber om mer og mer?
Marcos, sett deg og hør på meg, for faen.
Vi må vinne tid til vi finner ut hvem som står bak dette.
Skjønner du det? Vi jobber med saken, men det er ikke lett.
ADVOKATFIRMA
Det er bare ett problem. Det nytter ikke hvis bare du betaler. Alle må betale.
Ok.
-Jeg skal snakke med Ana. Ok. -Hva?
Marcos' advokat tror at det er best å betale.
-Ok? Alle er enige, selv Sofía og Daniela. -Møtte de en advokat uten å informere oss?
-Ana, vær så snill. -Alejandro…
Pedro, vi skal ikke betale…
Du skjønner åpenbart ikke hva som foregår. Ok? For dette kan bli vår undergang.
Vi kan tape valget og bli kastet i fengsel.
Greit? Vi må betale. Vi må finne en måte. Vi kan ta opp et lån eller et pantelån.
-Jeg gir faen i valget. Vi har tre barn. -Nettopp.
Skal de vokse opp uten foreldre? Drap foreldes ikke.
Hva er det, vennen?
Hvorfor er du våken?
Igjen, Luis?
-Igjen? Du er 12 år gammel! -Vent.
Kom, vennen. Slapp av.
Vi legger dette i vaskemaskinen og glemmer det.
-Ana, dette er viktig, ok? -Dette er også viktig.
Vi betaler ikke. Samtalen er over.
VALGKAMPDONASJONER DATO - TRANSAKSJONS-ID - SUM
Hvor er Ana?
Kommer hun ikke?
Nei, hun måtte bli hos barna.
Men pengene er her. Det er alt som betyr noe. Er alle enige?
Er vi sikre på dette?
Ja eller nei?
Har vi noe annet valg?
Da gjør vi det.
Vi legger alle pengene i denne.
Hjelp meg.
-Er det alt sammen? -Ja.
Jeg ringer hvis noe skjer.
Alle dro.
Jeg ble igjen for å si farvel.
Skal jeg kjøre deg til hotellet?
-Jeg hørte at du gjør det ganske bra. -Jeg kan ikke klage, nei.
Så, hva?
Hva skal vi gjøre?
Det er et godt spørsmål.
Jeg håper alt gikk bra og at de ikke ber om mer penger.
Jeg snakket ikke om det.
Sofía, skatt. Hva i helvete gjorde du med pengene mine?
Beklager, Bernie. Jeg trengte dem.
Du trengte dem.
Ser jeg ut som en minibank?
-Jeg lover at jeg skal betale deg tilbake. -Visst faen skal du det.
Enten gir du meg tilbake pengene nå, eller så henter jeg deg.
Og tro meg, det vil du ikke.
-Hva er klokka? -Det er veldig sent.
Sov videre, skatt.
Hva foregår?
Ingenting. Det er noen nede i resepsjonen. Jeg kommer snart tilbake.
-Elsker deg. -Jeg elsker deg.
Hallo? Hvem er det?
Å, ja. Be henne om å komme opp.
Takk.
Hva skjer? Ga du dem pengene?
Hva tror du?
Nå? Hvorfor er du her så sent? Har det skjedd noe?
Jeg vet hvem som utpresser oss.
Hva er det?
Ingenting, skatt.
Jeg må dra, men bare sov videre. Jeg er snart tilbake, ok?
Så sent?
Ja. Det haster, men ikke sitt oppe og vent på meg, ok?
Jeg er snart tilbake.
-Hvor skal du hen? -Snart tilbake.
Hva skjedde?
Hva?
Hvordan vet du det?
Faen.
Takk for at du ringte. Ja, vi snakkes i morgen.
-Hvem snakker du med så sent? -Det er Daniela.
-Hva var det hun ville? -Daniela er utpresseren.
Marcos ringte akkurat for å si det.
Herregud.
Betjent.
Hei, Bunker. Hva har vi her?
Ser ut som om hun kjempet for livet.
-Bunker! Hva i helvete driver du med? -Unnskyld.
Hun kom nok inn mens innbruddstyvene var her.
Alt er revet i stykker. Naboene hørte ingenting.
Er det sant?
Hvem fant liket?
Så eller hørte du noe?
Dette er en venn av offeret, Marcos Herrero.
Marcos Herrero?
Tenk å møte deg her.
Vil du snakke med meg nå, i stedet for å gjemme deg bak advokaten?
Alejandro Vilas. Husker du det? Jeg hadde ansvaret for saken på den tiden.
Betjent Neruda.
Ja.
Du og jeg har en samtale vi ikke er ferdige med.
-Betjent. -Ja.
-Vi fant noe. -Kommer.
Bli her.
Vi fulgte blodet.
Vi løftet den vekk og fant disse.
Ok. Ta dem med til laben med en gang.
Godt jobbet.
Er det den eneste kopien?
Ja.
Ta opp.
SAK 06382 BEVISESKE
Øl?
Ja. Hva?
Én, to og tre.
-Ridetur! -Kom igjen!
Kom igjen!
-Kom igjen. -Én øl til.
Ja. Få se. Hvordan går det?
Dytt hardt. Én, to…
…tre!
Sånn, ja.
Hva jeg kommer til å være om 20 år?
Ærlig talt har jeg ingen anelse. Jeg bryr meg vel ikke akkurat nå.
Jeg bare håper at vi alle er sammen.
Gruppeklem!
Å, beinet mitt.
Tekst: Espen Stokka