Таємниці минулого
ШЕРИФ МІСТО ФЛОРИДА
Чорт.
Тільки не кажи цього.
Якщо ти знаєш, що я скажу, чому ти досі тут?
Бо знаю, що ми щось знайдемо.
Саллі, благаю, дай мені ще день.
-Боже мій, ти тут уже три дні. -Знаю.
Я вже не можу просити лейтенанта дати більше часу.
І хто взагалі вирішив, що мобільний тут?
А якщо й так, хто знає, чи є в ньому щось?
Друга команда щось знайшла.
Що саме?
Ми знайшли мобільний. Підтверджую.
Зрозуміла.
-Оцінив? Я нічого не кажу… -Ага.
…вголос.
Дякую.
ДОКАЗ
Дякую, хлопці. Дуже дякую!
Агов, хлопці! Дякую!
Упізнаєте?
Це мобільний Алехандро.
Ми знайшли його на дні озера за кілька миль від місця аварії.
Цікаво, як він там опинився,
і чи маєте ви до цього відношення.
Я? Чого б я таке робила?
ПОВІДОМЛЕННЯ ВИДАЛЕНО
«Нам треба поговорити.
Не кажи нікому. Не вчиняй зі мною так.
Нам треба побачитися. Будь ласка».
Деякі повідомлення видалені,
але нам вдалося частину відновити.
І їх відправили ви.
Скажу вам, який це має вигляд.
Схоже, що у вас з Алехандро щось було,
і схоже, що він мав докази цього в мобільному.
Тож, може, тому ви це й зробили.
Кілька тижнів тому в гуртожитку була вечірка.
Алехандро переконав мене залізти в кабінет декана.
Сказав, буде весело.
Я була п'яна, тож полізла.
На ранок я дуже злякалася.
Я не пам'ятала, що там робила,
і знала, що мене відрахують, якщо хтось донесе.
Тому я послала йому ці повідомлення. Щоб мовчав.
-Він же педик! -Заспокойся.
Сучий син.
Не вчиняй так з Маркосом. Видали смс.
Не видалю. Він сам винний.
-Благаю, Алехандро. -Що?
Що з тобою? Перестань.
-Сучий син! Лайнюк! -Гей! Алехандро!
Хлопці! Гей! Допоможіть!
Він видалив повідомлення. От і все.
Ви взяли мобільний Алехандро, щоб його позбутися?
Ні. Авжеж ні.
Алехандро був моїм другом.
Ти чемпіон. Ти це знаєш?
Нема про що говорити, тату.
Тобі потрібен останній ривок. Так, чемпіоне?
До напівфіналу залишився місяць.
І зараз ми повинні викластися на 100%. Знаю.
Ти всіх переможеш. Я дуже пишаюся тобою, синку.
Дякую, тату.
Давай пообідаємо. Чекатиму тебе нагорі.
Я запросив декана.
Ніколи не знаєш, хто може колись знадобитися.
Чемпіон!
КРУЗ
НАШ ЧАС
Педро.
Я тут.
Що ти робиш?
-І де ти був? -Де я був? У офісі.
Працював допізна. Не хотів тебе будити.
Не бреши. Я тобі дзвонила.
Я працював у офісі з Ернесто.
-Щойно закінчив. -Добре. Ходімо спати.
Завтра з'їжджу до Ґабріели.
-До своєї мами? -Твоя ідея.
Думаю, більше в цьому немає потреби.
Я вже майже вирішив це питання. Довірся мені, добре?
Коли ти так кажеш, мене охоплює жах.
Чому?
Ти з'їв гамбургер на роботі?
Але без картоплі фрі.
Ясно. Тоді не жалійся, що ти товстий на знімках кампанії.
Привіт.
Чого на тобі цей одяг?
Це ж сукня Ізабель, так?
Ти здуріла, чи що?
Тут поряд є торговельний центр.
Візьми гроші й купи собі сукню.
Купи собі одяг. Я серйозно.
Софіє, я не хочу, щоб Ізабель прийшла додому
й побачила, що ти без дозволу взяла її сукню.
Я серйозно.
Прошу тебе піти звідси.
Так не можна. І ти це знаєш.
Я можу допомогти тобі знайти житло.
Навіть заплачу за готель. Усе, що тобі треба.
-Привіт! -Привіт.
Вітаю.
Ого! Класний вигляд.
Не даватиму їй одягу. На ній він гарніший.
Дякую за сукню й за те, що дозволила тут пожити.
-Обом вам дякую. -Усе добре.
Я забронювала столика в «Нобу» для нас трьох.
Авжеж, ти любиш японську кухню.
-Сьогодні не можу. -Чому?
-Ми можемо піти вдвох, так? -Так.
Я візьму твою машину. У моїй бензин скінчився.
Пішла в душ. У мене зараз зустріч.
Чуєш, я перенесу зустріч, щоб могли піти втрьох. Я піду.
Чудово.
Це лише на кілька днів. Не хвилюйся.
-Кармен. -Привіт.
Так. Не хвилюйся.
Скажи їй, що ми скоро приїдемо.
Треба їхати в школу, говорити з директоркою.
Через Луїса.
Їдьмо. Зараз.
Скажу прямо.
У нас політика нульової терпимості до фізичного насилля.
Тому ми відсторонюємо від навчання на тиждень і Зої, і Луїса.
-Що? Чому їх обох? -Що?
Бо… Це її треба покарати.
Її треба відрахувати.
Містере Круз, у школі існують правила і їх треба поважати…
Поважати. Цікаве слово.
Бо ця мала ксенофобка сказала моєму синові, що я довбаний іммігрант.
Вибачте. Ви назвали мою дочку ксенофобкою?
Вам треба заспокоїтися.
Я заспокоюся, коли ваша дочка вибачиться переді мною й моєю родиною
-за те, що сказала. -Педро, годі.
Вона назвала мене іммігрантом, який не заслуговує того, що має.
І що Брейді знищить мене під час виборів.
-Останні слова – в яблучко. -Ох, ти сучий…
Послухайте!
Ми повинні все владнати, а не ускладнити.
-Тут нема що владнувати. -Педро, негайно перестань.
Містере Круз, думаю, ви не знаєте, що саме сталося.
Бійку почав Луїс.
Хіба ти не казав бити її, якщо дражнитиметься?
Це ти мене навчив.
Так. Я вчив його захищатися. Теоретично.
КРЕДИТНУ КАРТУ ВІДХИЛЕНО
Серйозно, тату?
Ти заблокував усі мої робочі кредитки?
Не думай, що я дитина, й ти забираєш мої кишенькові гроші.
Хочеш, щоб я ставився до тебе, як до дорослого? Поводься відповідно.
Або що?
Або що? Що ти зробиш?
Забереш у мене телефон? Заборониш дивитися кіно?
Вмикати телевізор? Що ти зробиш?
Вирішу твої проблеми. Спочатку приберу з твого дому Софію.
Як ти про це знаєш?
Від Ізабель.
-Серйозно? -Наведи порядок у житті.
А тепер вибач. У мене завтра дві операції.
Чорт!
ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ПОЛІЦІЇ МАЯМІ
Маркосе, що таке?
-Де Алехандро? Де мій син? -Ще не знаю.
Ви – батьки?
Цього разу сплатіть штраф і можете йти додому,
та якщо ми піймаємо його на володінні кетаміном ще раз…
Ні, цього не станеться.
Напівфінал уже так скоро. Що ти собі думав?
Знаєш, як це вплине на твою репутацію?
Дякую.
Дякую, що не сказав, що це моє, чувак.
Я більше з тобою не розмовляю.
-Що ти підсипав у моє пиво? -Відпусти!
-Що ти підсипав? -Нічого я не підсипав!
Відпусти мене, Алехандро!
Карай себе, як хочеш,
та більше не втягуй мене у свої проблеми!
Алехандро, я нічого не підсипав!
МАЯМІ РАК ГРУДЕЙ
-Привіт! -Іду.
-Привіт. -Тобі більше нічим зайнятися?
Може, зайнявся б рибною ловлею? Купив би собі човна.
-Як хіміотерапія? -Пречудово. Як завжди.
То як там нова справа?
У нас є відбитки.
Подивимося, чи це хтось з підозрюваних.
А це тут чого висить?
О боже. Прошу, не починай.
Я знаю, що ти скажеш. Не треба.
Боже. Ця справа заглухла.
Зуглухла, бо ми її не розкрили.
Тепер маємо ще один труп. Даніела Маріні.
Я знаю, що вони пов'язані, Саллі.
Я це відчуваю.
-Гей, подай мені коробку зі столу. -Господи.
Так.
Дякую. Здогадайся, що це.
Порно-помста?
Ні, ці відео були заховані у стіні будинку Даніели.
Однієї касети нема.
-Номер 35. -І що?
Мабуть, це запис тієї ночі на пляжі,
з Алехандро та іншими. Я перевірила дати.
Касета 35 була в тому будинку, коли ми збирали докази.
Є фото, яке це підтверджує. Аж раптом вона зникла.
Це не вперше, коли доказ зникає з поліцейського відділку.
Так. Але ж це саме та касета, яка нам потрібна.
Ну, діду, ти ж сам знаєш. Це не випадковість.
Я знаю, що ти ненавидиш, коли я це кажу, але ти хвора.
І тобі потрібен відпочинок.
Бо коли ти чимось одержима, як оце зараз…
Ось подивися. Ти не відпочиваєш.
Ага. Знаєш що?
Глянь оце.
Ага.
Вона закрутила з чоловіком.
Вона була на похороні, бо вона винна,
і через цю вину лягла з ним у ліжко.
Блаженні непорочні в дорозі,
що ходять законом господнім.
Блаженні, хто держать свідоцтва його,
і хто шукає його всім серцем…
-Хай буде величне й священне Його ім'я. -Амінь.
У світі, які він створив згідно Своєї волі,
нехай постане Його царство.
Усе добре.
Містере Томпсон, мені дуже жаль. Ми робимо, що можемо.
Якщо у вас є питання чи побоювання, просто…
не вагайтеся, зв'язуйтеся з нами.
Так. Чим можу допомогти?
Агов.
Привіт. Я з приводу роботи нянею.
Авжеж. Заходьте.
Так. Тримайте оце.
Ідіть за мною. Вибачте за безлад.
Як його звати?
Уґо.
Я Даніела.
-Гей. -Ти в нормі?
Так. Просто втомилася.
Ми щось дізналися про відбитки, які знайшли в будинку Даніели?
Система знайшла збіги.
-І? -Тобі сподобається.
Ну, ну.
А що мені було робити?
Я не міг дозволити, щоб дівчисько знущалося з Луїса.
Ні. Ти зробив це не заради нього, а заради себе.
Ти все робиш заради себе.
«Вона мусить вибачитися».
Справді? Серйозно?
Кому тут 12 років – тобі чи йому? Бо іноді я не знаю.
Сподіваюся, ти не всі свої проблеми так вирішуєш.
ЕРНЕСТО – СЮДИ ЇДЕ ПОЛІЦІЯ, З ПРИВОДУ ГРОШЕЙ.
МИ ВПІЙМАЄМО НЕГІДНИКА.
Кармен.
Луїсе, ти бачив Кармен?
Луїсе, ти нічого не брав з кошика на прання?
Ти щось узяв? Так чи ні, Луїсе? Я з тобою говорю.
-Ти щось брав… -Простирадла.
Я не хотів, щоб ви знали, що я знову впісявся.
-Де ці простирадла? -Я викинув їх у смітник на вулиці.
Гей!
Я шість разів дзвонила.
Детектив забрав Софію, щоб допитати.
Розкажеш мені, що відбувається?
-Нічого. -Ти чогось мені не кажеш.
Нічого. Ми бачили Даніелу на зустрічі випускників.
І… це нормально, що поліція опитує всіх, хто її знав.
А нормально, що поліція її заарештувала?
Чи вони вважають, що всі ви причетні до того, що сталося?
Мене вже допитували. Тепер і ти допитуватимеш?
Не знаю, чому ти не сказав поліції, що Софія живе в нас.
Бо дізнався про це вже після допиту.
Я не знав, що їх це цікавить. І чого ти завелася?
Ти думав, що не треба мені казати, що Софія – твоя колишня?
Ти ніколи не розповідав про неї.
Мені що, у твого тата розпитувати?
Це було давно.
Крім того… Мила, йди сюди.
Я просто хочу знати, чи мені слід переживати.
Тобі нема чого переживати.
Клянуся.
У будинку Даніели Маріні ми знайшли відбитки пальців.
Вони збігаються з вашими.
Отже, мушу вас спитати:
де ви були в ніч, коли вбили Даніелу?
У своєму готельному номері.
Ми знаємо, що ви були в машині Маркоса Ерреро о 01:45.
Що ви робили потім?
Я поїхала в «International Inn».
Я там зупинилася.
Ви зупинилися в мотелі. Не в готелі.
Чому ви збрехали про це Маркосу?
Нелегко сказати людині, яку не бачила 20 років,
що все склалося не так, як ти хотіла.
Ага.
Ви вскочили в халепу, так?
Тусили в клубах з поганою репутацією в Тампі,
були кілька разів заарештовані під час рейдів.
На ранок після зустрічі випускників Даніела запросила мене на каву.
Ми чудово провели час.
Багато сміялися.
Говорили про старі часи.
Спитайте в її сина, якщо не вірите мені.
Її сина.
Знаєте, при тому, скільки в Маямі роботи для нянь,
мене дуже здивувало, що Даніела стала нянею саме Уґо.
Це Джессіка Томпсон,
жінка, яка загинула в аварії з вашим другом Алехандро,
з щойно народженим сином Уґо.
Сім'я Джессіки Томпсон стала сім'єю Даніели.
Як це, в біса, сталося?
-Я не знаю. -Не знаєте?
Вони обоє пережили втрату.
Мабуть, їм було самотньо.
А в Уґо з'явилася нова мама. Вона його завжди любила.
Я правильно розумію, друже?
Ти хочеш щось тут відшукати?
Саме так. Мій син викинув дещо, що я мушу знайти.
-Щось дуже важливе. -Ну давай.
Сміття з вашого району в зоні 14.
-Добре. Дякую. -Гей.
Це ви балотуєтеся на мера?
Будь ласка, не кажіть про це нікому. Добре?
Добре?
ЗОНА 14
ЗА КРАЩЕ МАЙБУТНЄ БРЕЙДІ
Думала, помру раніше, ніж настане цей день.
Не драматизуй, Ґабріело. Це не твій стиль.
Тобі так важко казати мені «мама»?
Це нормально, що я рада тебе бачити. Ти моя дівчинка,
хоч ти й не говорила зі мною кілька років.
Хочеш поговорити про те, чому ми не говоримо?
Ано, я лише хочу налагодити наші стосунки.
Я приїхала не для цього.
Я так і зрозуміла.
Тобі потрібні гроші, так?
І, мабуть, багато, інакше б ти не змусила себе приїхати.
Мені не потрібна позика. Я маю ділову пропозицію.
Хочу продати тобі мою частку спадку,
будинок на Голбоксі й земельні ділянки.
Добре.
Усе, що ми з батьком робили, ми робили для тебе.
Ми заробили це важкою працею.
Невже?
Ви не знаєте, що таке робота.
Дочко, ми схожі більше, ніж ти думаєш.
Хай там як, я зв'яжуся з твоїми адвокатами з цього питання.
Можна, я дещо попрошу натомість?
Обійми на прощання.
Давайте побачимося на день народження Луїса.
Дуже хочу побачити онуків.
-Гей. -Привіт.
Мобільний Даніели. За кілька днів до смерті вона отримала два смс.
-Щось цікаве? -Інакше я б не прийшла.
НЕВІДОМИЙ – ЗАВТРА ЗУСТРІЧ ВИПУСКНИКІВ.
ПРИХОДЬ, АБО Я ВСЕ РОЗПОВІМ.
Чорт забирай.
І хоч ми давно не спілкувалися,
ми останні бачили її живою.
Тож ці допити – не несподіванка.
Жаль, що ти стала свідком цього.
Ні, це мені жаль, що вам довелося це пережити.
Даніела була ваша подруга. Це жахливо.
Сподіваюся, скоро знайдуть винного,
і цьому буде раз і назавжди покладено кінець.
Хай так і буде.
А Маркос був твоїм першим хлопцем?
Між нами нема таємниць.
Так, милий?
Я розповів, що ми зустрічалися в коледжі.
Звісно, це було дуже давно.
І це нічого не значило. Ми були діти.
Не знали, чого хочемо.
Багато часу минуло. Це правда.
Я не очікувала таке почути,
та якщо це тебе турбує чи створює дискомфорт,
я можу переїхати в мотель.
-І вибач, що це не випливло раніше. -Облиш.
-Вибач. -Ні, ні.
Ми про це поговорили, й це не проблема.
-Ми раді тобі в нас удома. -Точно?
-Дякую. -Так.
-Будьмо. -Будьмо.
Будьмо.
Вибачте. Я на хвилинку.
-Будьмо, кохана. -Будьмо.
Ти така гарна.
Офігенні тут суші, правда?
І дорогі.
А цей унаґі…
Ах…
Але маючі вкрадені в мене гроші, ти можеш їх собі дозволити.
Знаєш, що мені не подобається?
Що ти мені не передзвонюєш.
У мене зараз нема твоїх грошей, Берні. Мені жаль.
Ні, це мені жаль.
Бо ти от-от опинишся по шию в лайні, люба.
У батька грошей більше, ніж ти можеш уявити.
Мільйони, які він ще не відмив.
Він ховає їх удома?
Якщо дізнаюся код, у нас буде предостатньо грошей на Колумбію
і на все, що захочемо.
Якщо твій тато нас піймає, ох нам перепаде…
Він не зможе здати нас копам. Нічого не зможе. Це брудні гроші.
З такими грошима можна їхати в Колумбію й робити, що захочемо.
Зможемо допомагати нужденним.
Як Робін Гуд?
Це божевілля. Украсти гроші в тата…
Зачекай.
Я поверну гроші, Берні. Ще й набагато більше. Клянусь.
Я знаю, як це зробити.
Ми замовили саке. Останній тост.
Чудово.
Може, підемо випити в інше місце?
-Так. Залюбки. -Так.
-Мм. Як смачно. -А ти? Ходімо.
-Так? -Так.
-Чи підемо додому? Чи що? -Та ні. Ходімо на танці.
-Добре. Тоді розрахуймося. -Я пригощаю.
-Не треба. -Я хочу заплатити.
Про це нема й мови. Я заплачу.
Де ти, в біса, був?
Я цілий день тобі дзвоню.
Я говорив з поліцією.
Вони починають розслідування по тих грошах.
Гей, що сталося?
Педро.
Це ж я. Ми віримо один одному. Поговори зі мною.
-Я вкрав гроші кампанії. -Що?
У мене проблеми, і потрібні були гроші.
А потім я хотів їх забрати й не зміг.
Чорт, Педро.
Як ти міг?
-Якщо про це дізнаються… -Ні.
Ніхто не повинен дізнатися.
То навіщо ти розповідаєш мені?
Бо ти мені потрібен.
Я можу покластися на тебе?
Авжеж можеш.
Що діється, Педро?
Що діється?
Педро. Що з тобою?
Гей.
Послухай…
Педро.
Зачекай, Педро!
Зачекай!
Педро, що сталося?
Гей, Педро!
Я так давно тут не була.
-Правда ж? -Ага.
-Шоти? -Так. Текілу.
Я принесу.
Давай, мила.
Я так хочу
Одне твоє бажання
Так, я знаю
Уже занадто пізно
Але я так хочу
Скажи, чому Це лише біль у серці
Скажи, чому Це лише помилка
Скажи, чому Я не хочу чути, як ти кажеш
Я так хочу
Я скучив за цим.
Зачекайте.
Ти не спиш.
На цьому тижні в нас будуть гроші.
Я продаю свою частку спадку мамі.
Отак-от.
Це вже вирішено.
Ти повернеш гроші і ми про це забудемо.
РОДРІҐО ВХІДНИЙ
ДЗВІНОК ВІДХИЛЕНО
Вибачте, пане Родріґо. Не хотів вас турбувати.
Нічого. Заходь.
Іноді я приходжу в цю кімнату, бо думаю…
що побачу його тут.
Розумієш?
І я теж.
Я знайшов його щоденник.
Не знав, що він його веде.
«Завтра напівфінал,
-і я вже не витримую»… -Я вже не витримую.
«Хочу крикнути татові й цілому світу…
-…й цілому світу… -…що я стомився,
що я більше не хочу плавати,
що я вже не можу терпіти,
-…що я це ненавиджу. -…що я це ненавиджу»
Ти знав про це, Педро?
Що він не любив плавати?
Що він це робив, бо його просив я?
Що він це ненавидів?
Це крає мені серце.
Не тільки те, що він помер молодий.
А й те, що я його не знав.
Я думала, ти вже спиш.
Мені геть спати не хочеться.
Бідна Ізабель напилася. Ми її втратили.
Ось що буває, коли мішаєш. Будьмо.
Знаєш, я давно так не веселився.
Наче ми перенеслися в минуле, так?
Ми веселилися.
Святкували випуск.
Я не пам'ятаю, щоб тієї ночі сталося щось дивне.
До речі, прийшли лабораторні аналізи.
Алехандро прийняв трохи екстазі.
Не знаю.
Я нічого не приймала. Обійшлася алкоголем.
Знаєте, звідки наркотики?
Ні. Його вечірка тривала довше, ніж наша.
Це все, що я знаю.
Добре.
Вам не можна покидати Флориду,
поки триває розслідування. Це ясно?
Це стосується й ваших друзів.
Що у вас з рукою? Порізалися?
Я… впала з велосипеда.
Невелика подряпина.
911. Що сталося?
Допоможіть, будь ласка.
Вони… мені не допоможуть.
Мені негайно потрібна допомога.
Пришліть когось…
Вони мені не допоможуть.
Отже, вона загинула не одразу.
Вона каже «вони». «Вони мені не допоможуть». Множина.
Я так і знала, Саллі.
Зрозуміла, коли побачила відкриті задні дверцята.
У ту аварію потрапили не лише вона й Алехандро.
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко