Таємниці минулого
НАШ ЧАС
Гей. Скажи, що ти провела ніч краще, ніж я.
Що ж. Ана прийшла додому о 19:00. Педро – о 22:00.
Відтоді вони не виходили з дому.
Жодних підозрілих рухів.
Ясно. Продовжуй наглядати за ними,
бо щойно отримаємо дозвіл на встановлення мікрофонів,
ми до них навідаємося.
Бувай.
Я знайшла.
Сьогодні в мене вихідний, пам'ятаєш?
Вони всі їхали в тій машині.
Ми знаємо, що Алехандро загинув до аварії.
А Джессіка Томпсон сказала оператору: «Вони мені не допоможуть».
Тож ми знаємо, що там була не одна людина.
-Хоч вони й кажуть, що це не так. -Добре, заходь.
О, дякую.
-Хочеш кави? -Давай.
У тебе тут гарно.
Так от.
Я все думала,
чому ми не можемо знайти таксі, яке начебто відвезло їх додому.
І спробувала дізнатися більше.
У багатих районах добре те,
що тут усюди камери спостереження.
Це таксі їхало по вулиці,
за рогом від будинку Маркоса Ерреро,
о 04:35 ранку.
Гей.
-Я приберу. -Ні.
-Склянки самі не падають. -Я сама.
Це Флора з роботи.
То це знаменита Флора?
Нерудо, це моя дружина Ліса.
Рада нарешті з вами познайомитися.
Джонні завжди говорить про вас із захватом.
Він – чудовий партнер.
Тільки не кажіть йому. У нього й так величезне еґо.
Дякую.
Збільшимо й роздивимося номери.
Я вже це зробила.
Водій таксі вже чекає на нас у поліційному відділку.
Вибач, що у твій вихідний.
Добре. Зараз приїду.
Вибач.
-Сама впораєшся? -Так, усе буде добре.
Я швиденько.
Швиденько.
-Приємно познайомитися, Лісо. -Взаємно.
Детективи, мені не потрібні проблеми.
А чого у вас можуть бути проблеми?
Я працював повз касу.
Як це?
Не повідомив про клієнта.
Тому в компанії немає інформації про цю поїздку.
Не хотів платити комісію.
Не хвилюйтеся. Нам це байдуже.
Ви пам'ятаєте…
кого підвозили тієї ночі?
Компанію хлопців і дівчат. Років по 20 з гаком.
Усі вони були такі серйозні.
Це все, що я знаю. Клянуся.
-Ви зможете їх упізнати? -Так.
Точно зможу.
Ясно. Дякую.
Аякже.
Веселого дня народження!
Ага. Дуже весело.
-Що це? -Це мем, тату.
Я знаю…
Я став чортовим мемом.
Саме так.
Заспокойся.
Може, його небагато людей бачило.
Два мільйони переглядів у трьох соцмережах.
Це вірусне відео, тату. Капець!
Синку, не зважай.
Важливо те, що сьогодні твій день народження.
-Святкування… -Я не хочу святкувати.
Розповіси, що ти робив на тому звалищі?
Так, бачив.
Уже їду.
Софіє, дзвонять.
УҐО ДАНІЕЛА
Тобі дзвонили.
Хто?
Ти скажеш мені правду?
Я бачив, що тобі дзвонив син Даніели.
Чому? Ви з ним що, дружите?
Я допомагаю йому в деяких юридичних питаннях.
Справді? Ти?
Так, я, Маркосе. Я ж училася на юриспруденції.
Малий не знає, що робити з Даніелиним спадком,
а адвокат йому не по кишені, тож я допомагаю.
-Допит закінчено? -Ні, я тобі не вірю.
-Серйозно? -Не вірю жодному слову.
Ну, гаразд.
Ти скажеш мені правду.
Правда в тім, що ти мені не довіряєш.
І ніколи не довіряв.
Пробач мені.
Мені жаль.
Голова розколюється.
Те, що сталося вчора…
Це була помилка. Ти так думаєш? Що ти налажав.
Ти геть не змінився, Маркосе.
Це я винна. Я тупа нікчема.
Бо знову тобі довірилася.
Тебе ніколи не цікавило, як я.
Ні тоді, ні тепер. Ось у чому проблема.
Доброго ранку.
Не знаю, як у вас, але в мене жахливе похмілля.
Ага. Вечір був чудовий.
Неймовірний. Треба повторити.
Ага.
Це було незабутньо.
Правда?
Три мільйони переглядів. Число зростає. І це лише оригінальне відео.
ПЕДРО КРУЗ ЗА ЛЮДЕЙ
Ще є меми, ґіфки…
Досить. Вимкни, будь ласка.
-Вимкни. -Вимкни.
Навіть пісні є. Треба покласти цьому край.
Ми втрачаємо голоси.
Мінус два пункти. До завтра буде мінус чотири.
Я говорю про імміграцію, медицину,
-а мене запам'ятають таким. -Ти в усіх ранкових новинах.
Ще стаття Френсіса Марвена з «Геральд».
Не хочу про нього чути.
Ти просто даруєш перемогу Брейді.
Звісно, за цим стоїть Брейді.
Йому це відео дуже на руку.
Педро, нам оголосили війну. Ми мусимо битися.
Якщо гратимете брудно, назад вороття не буде.
Забудьте про відео. Зосередьтеся на кампанії.
Не попадися в цю пастку, Педро.
Не ображайся, Ано,
та в Педро вже є команда.
І ми вирішимо, як йому краще діяти.
Думаю, Педро сам добре знає, що йому робити.
Не можна дати Брейді перемогти.
Використаємо проти нього все, що зможемо.
Ви чули. До роботи.
Чекаю на ідеї, пропозиції – все, що дозволить прикінчити того козляру.
Збираємося після обіду в моєму кабінеті.
Досить грати чесно.
ЛЕЙТЕНАНТ ЕЛАЙДЖА ВІЛЛІС ПОЛІЦІЯ МАЯМІ
Ви хотіли мене бачити?
Так. Вам відмовлено в ордері, який ви просили.
Що?
Як це?
Віллісе, я маю встановити ті мікрофони.
Маю знати, про що говорять у тих будинках.
Навіщо? Маркоса Ерреро вже перевіряли.
Його алібі підтверджено. Він чистий.
Це не так.
Даніелу Маріні шантажували за два дні до її смерті.
У нас є смс.
І я маю підстави вважати,
що підозрювані, зокрема й він, отримали такі самі смс.
Але немає вагомих підстав. Це порушення Четвертої поправки.
Є вагомі підстави! Що ти таке кажеш?
Просто нема переконливих доказів.
Тому й потрібне стеження.
Суддя тобі відмовив. У нього є на те причини.
Значить, ця система прогнила,
й убивць просто так випускають на волю.
Ти просила дозвіл на прослуховування.
Відповідь – ні. Кінець.
Усе.
Аж не віриться.
Просто не віриться.
Чорт!
Знаю, ти на мене сердишся.
Через твою подругу, через бійку, через відео, але…
Не можна допустити, щоб це віддалило нас один від одного.
Мені дуже жаль. Я стараюся, як можу.
Нічого не скажеш?
Луїсе, я…
Що?
Знаєш, як важко спілкуватися з тобою,
коли в тебе цілий день у вухах ці штуки?
Бо я не хочу з тобою говорити!
Навіть наш фізкультурник дивився те відео!
Але ж… Луїсе, зачекай.
Ми намагаємося виправити ситуацію.
Ми не хочемо, щоб тобі було соромно.
Луїсе. Я з тобою говорю.
Луїсе.
Сюрприз!
Я кажу «не святкуємо», а ти всіх запрошуєш?
Синку!
Це твій день народження. Важливий день.
Потім радітимеш, що святкував.
Дивись, тут усі твої друзі.
Іди, пограйся з ними.
ЛУЇСУ ВИПОВНЮЄТЬСЯ 13
Навіщо ти це влаштувала?
Якщо зібрався жалітися – їдь краще назад в офіс
і думай про те, як знищити Брейді,
не копаючись у брудній білизні, бо в тебе й своєї вистачає.
З'їж кексик.
Ти така гарна, доню.
Сукня й справді чудова, та я не впевнена щодо діадеми.
Ні?
Можна глянути інші варіанти?
Дякую.
Ізабель, сержант Неруда.
-Не знаю, чи ви мене пам'ятаєте… -Чого ви тут?
Бо є важлива розмова.
Я зайнята. Прошу вас піти.
Маркос вам про це не розповідав?
Це його друг Алехандро.
Він загинув 20 років тому в аварії.
Я була слідчою в тій справі.
Я допитувала Маркоса, Софію
та їхніх друзів у рамках того слідства.
Що?
Даніела – одна з друзів.
А тепер її вбили.
Дивно, чи не так?
Не знаю, що ви від мене хочете.
Вам багато чого не розповідають, Ізабель.
Чому Софія попросилася пожити у вас?
Вона сказала, що її кредитку не прийняли.
І все?
А казала, що в неї кримінальне минуле?
І що в неї нема алібі на ніч, коли було вбито Даніелу Маріні?
О боже.
Думаєте, вона…
-Думаєте, Маркос… -Думаю, вони обоє нам брешуть.
Та я ще маю з'ясувати, у чому саме.
Це неможливо. Маркос не міг такого зробити.
Як знаєте.
Ви йому довіряєте?
Він же ваш наречений, так?
Тож мусити довіряти, так?
Не можна починати з таємниць.
Хіба не дивно, що він ніколи вам про це не казав?
Хтозна. Може, він каже правду.
Хай там як, ви маєте право знати.
Послухайте.
Розумію, ви не хочете про таке чути, коли плануєте весілля.
І, до речі, в цій сукні ви приголомшлива.
Але от що я вам пропоную.
Увечері мені треба пробратися у ваш дім,
щоб встановити два-три мікрофони.
-Нізащо. -Що раніше ми це зробимо,
то раніше з'ясуємо правду.
І раніше повернемося до звичного життя.
Я не шпигуватиму за своїм хлопцем у себе вдома.
Гаразд.
Тоді ми не ніколи не дізнаємося, чи ви одружилися з убивцею.
Ізабель,
якщо Маркосу нема чого приховувати,
вам нема чого переживати, розумієте?
Мені потрібно, щоб увечері у вас удома нікого не було.
Усього годину.
Повірте, так буде краще для всіх.
Лише одну годину. Прошу вас.
Напишіть мені, коли всі підуть, добре?
У вас справді чудовий вигляд.
Сара Кастільйо.
ПАСПОРТ – ІСПАНКА 15-02-1978 – МАДРИД
Не поспішайте.
Ні.
Ось. Це вона.
Так. Це точно вона.
У неї була порізана рука. Сильно.
Я спитав, чи треба їм у лікарню,
але вони відмовилися.
Це точно вона.
Оця.
ДОБРЕ. Я ВАМ ДОПОМОЖУ.
МИ ПІДЕМО ВЕЧЕРЯТИ В РЕСТОРАН.
ШВЕЙЦАРИ ЗМІНЮЮТЬСЯ О 21:00. ЦЕ ВАШ ШАНС.
Беліндо. Погодилася.
Їдемо через півгодини.
Ясно. У нас є ордер?
Забудь про будинок Круза.
-Ставимо жучки лише у Маркоса Ерреро. -Добре.
Підготуй усе обладнання.
Щоб ми не гаяли час.
-Добре. -Привіт.
Привіт.
Якщо прийшов запросити мене на ланч – не сьогодні.
Я дуже зайнята.
Ставитиму жучки.
Ти геть виснажена.
А ти геть старий.
Може, дозволиш Белінді покерувати?
Що? Дзуськи. Ти б дозволив?
Ти таке страшенно любив. Зарано звільнився, Саллі.
Не з власної волі.
Ситуація вдома змусила.
Я справді за тебе переживаю.
Годі тиснути на газ. Тобі треба відпочити.
Згодна. Але не можу.
-Це особиста справа. -Це мене й хвилює.
Я знаю, що вони винні.
І доведу це.
-Гаразд. -Добре.
Добре.
У кампанії перерв не буває, так?
Педро.
Я привіз йому слоника. Педро сказав, він їх любить.
Любив. Років п'ять тому. Але – дякую.
Чудово, що ти зміг приїхати, Ернесто.
Дякую за подарунок.
Перепрошую.
Алло.
Я говорив з федералами.
Ми виграли трохи часу,
але гроші треба повернути якнайшвидше.
Добре. Я… над цим працюю.
-Вип'єш? -Залюбки.
І я. Терміново.
Як це – затримка?
Так. Мені потрібні гроші.
Доню, на такі справи потрібен час.
Я роблю все, що від мене залежить.
-Добре. -Як діти?
У Луїса ж на цьому тижні день народження?
Так. Але він не хоче святкувати.
-Я наберу тебе пізніше. -Гей!
-Маленький подарунок. -Дякую, що приїхав.
Родріґо!
Яка радість! Дякую, що приїхав.
А де Маріса?
Діти дуже чекають зустрічі з вами.
Мила, ми теж, але через те, що сталося,
Маріса й з дому виходити не хоче.
А що сталося?
Нас на днях пограбували.
Але ви самі в порядку?
Так. Грабіжники прийшли, коли нас не було.
Я тепер погано сплю, але нічого.
Уже відомо, хто це?
Підозрюють Альфонсо, садівника.
Двадцять років на нас працював. Досі не віриться.
А це точно він?
Він каже, що невинуватий.
Але ж хтось відключив сигналізацію й камери.
Хто ще зміг би це зробити?
Як прикро це чути.
Добре, що ви в порядку.
Луїсе, не чіпай. Не зараз.
Іди привітайся з дідусем Родріґо.
Іди сюди!
-Привіт, дідусю. -Привіт!
Скажи, що це не ти.
Що це не ти вкрав гроші в батьків Алехандро.
У нас же була критична ситуація.
І я не міг допустити, щоб у штабі
дізналися, що гроші зникли.
Ні…
Ні, Педро. Благаю тебе.
Я сховав гроші в сумку й поклав її в кошик для брудної білизни.
Що?
Але Луїс знову впісявся.
І теж кинув сюди брудну постіль.
Коли я прийшов сюди наступного дня, усе зникло.
І гроші, і постіль. У кошику не було нічого.
Луїс кинув усе у смітник,
щоб ми не дізналися, що сталося.
Я не винен.
Але… федерали ще нічого не знають, і ми з Ернесто…
Ернесто…
То ти ще й Ернесто сказав.
Мамо, тебе кличуть.
Поговоримо пізніше. Поводься спокійно.
Ходімо.
Ми вже йдемо.
Добре.
Ні. Не сьогодні.
Може… Може, вночі.
-Ви взяли купальники? -Вибачте.
Чого вони тут?
Я не скаржуся через твоїх гостей, тож терпи моїх.
То от чому ти це влаштувала.
Сьогодні день народження Луїса. Він заслуговує на свято.
Та якщо можна заодно поліпшити стосунки з Марвенами…
Усміхайся, Педро. Як на мітингах.
-Ходімо. -Я зараз.
Іди ти, а я потім.
Привіт.
Вибачте, що запізнилися.
Без проблем. Дякую, що прийшли.
-Привіт, Зої. -Привіт.
Луїс та інші грають у басейні. Приєднуйся.
-Ви ж трохи побудете? -Авжеж.
Френсіс, мені потрібна допомога з тортом.
Педро, запропонуй Ширлі випити. Де твої манери?
Будьте як удома.
Ходімо?
Рада, що ви прийшли.
Обережно. Тут слизько.
Здоров, Монце. Як справи?
Ти гарна як ніколи.
-Артуро. -Як справи?
-Добре. А в тебе? -Яка ти.
-Рада тебе бачити. -Чудово.
Наша гостя пунктуальна.
Я думав, ми повечеряємо втрьох, як родина. Хто ще буде?
Було нечемно не сказати їй. І твій тато згодний.
-Вітаю. -Добрий вечір.
Давно не бачилися.
Двадцять років.
Ти не змінився, Артуро.
У тебе добре серце.
І поганий зір.
Вийдемо у дворик?
Чого ти припхалася?
Мене запросила твоя наречена.
Допоможіть зрозуміти.
Не збагну, чому ви з Ширлі наполягаєте,
щоб усі поступалися й дружили,
якщо наші діти достатньо дорослі й самі можуть розібратися.
Так.
Я подумала, якщо вони побачать, що їхні батьки спілкуються…
То нас не через дітей запросили.
Якщо вашому чоловіку не подобається мої статті,
запросивши нас на тортик, ви не зміните…
Мій чоловік не знав, що я вас запросила.
Річ у тім, що нам не подобається, як працює наш прессекретар.
Думаємо, настав час знайти кращого.
Ви пропонуєте мені роботу?
Педро згоден?
Про це не хвилюйтеся. Вам цікаво?
Він постійно нападає на тебе.
У дебатах. У кожній статті.
А ти запросив його у свій дім?
На день народження сина?
Це Ана запросила.
Не я. Я вже тобі казав.
Чому вона таке робить, не сказавши тобі?
Це ж Ана. Що я можу зробити?
Від того, що тут ти, мені теж не легше.
Ходімо.
Вибачте, я зараз.
-Трохи. Добре? Відколи… -Уже краще.
Так, тому що раніше…
Ну, нема про що говорити.
Софіє.
Ти щось шукаєш?
Туалет.
Отам. Згадала?
Так.
Та оскільки ми обоє тут…
хотів з тобою поговорити.
Я в туалет. Скоро буду.
Сідай.
Що ти хочеш?
Перепрошую?
Що ти хочеш від Маркоса?
Не розумію, про що ти.
Тут сто тисяч доларів.
Якщо ти підеш і не повернешся ні через 20 років,
ні через 60 – вони твої.
Сто тисяч.
Ти справді хочеш мене здихатися.
Що таке? Що сталося?
Мені дають сто тисяч доларів, щоб я зникла.
Що? Про що ти…
Я не маю до цього стосунку.
Якщо хочеш, щоб я пішла – скажи. Я зникну.
-Але скажи це мені в лице. -Це не я.
Софіє! Послухай!
Сучий син.
Сто тисяч доларів, тату? Справді?
Сто тисяч, щоб вона пішла?
Ти не залишив мені вибору.
Ти здурів? Де твоя повага?
Їй більше не було куди йти. Що я мав робити?
Викинути її на вулицю?
Це не твій клопіт, Маркосе.
Вона доросла жінка. Так?
І сама може розібратися. Так?
Вона відмовилася від ста тисяч. Певно, не так усе погано.
Це зветься гідністю. Тобі це слово невідоме.
Я не слухатиму лекцій. Не від тебе.
Якщо хочеш пустити все коту під хвіст,
заради жінки, яка принесла тобі лише проблеми – давай.
Я не дозволю тобі знищити те, що будував усе життя!
Що ти хочеш сказати?
-Я продам клініку. -Що?
Мені боляче це казати, та я продам клініку.
Ти здурів? Не роби цього.
Сільвія вже почала готувати папери.
Але… як? Кому?
Я довго думав, що ти подорослішаєш.
Клянусь, я в це вірив.
Який жаль.
Та пішов ти…
МЕНІ ПОТРІБНО БІЛЬШЕ ЧАСУ.
ЩЕ 20 ХВИЛИН.
Ходімо, мила.
-Уже? -Так.
-Чому? -Я втомився. Ходімо.
-Ми ж хотіли ще випити… -Уже досить. Ходімо.
Скажеш, що сталося?
Тата неможливо витримати.
Я знав, що ця вечеря – погана ідея.
МИ ПОВЕРТАЄМОСЯ. НЕГАЙНО ЙДІТЬ.
Чорт.
Увага. Виходимо.
Ви вже закінчуєте у вітальні й кухні?
Ще нагорі не встановили.
Треба ще десять хвилин.
У вас є п'ять. Треба забиратися.
Голова дуже болить. Зупинимося біля аптеки?
Ні. Ми ніде не зупинятимемося.
У нас усе є вдома.
Всі виходимо.
Давайте.
На добраніч.
До завтра.
Скажеш мені, що сталося?
Нічого, мила. Просто важкий день.
Ходімо в ліжко.
Тепер треба розворушити гніздо шершнів.
ВІТАЄМО В ЦЕНТРАЛЬНОМУ УПРАВЛІННІ ПОЛІЦІЇ МАЯМІ
Ці багаті дітки думають, що їм минеться будь-що.
І там, звідки я родом, так часто й буває.
То це для тебе особистий хрестовий похід?
Ні. Я такого не казала.
Просто кажу, що я таке бачила часто.
Покидьки роблять паскудство. І дев'ять разів з десяти виходять сухі з води.
Чого це ти так заговорила?
Не має значення.
Що відбувається?
Нічого.
Ходімо.
-Скажи, що з тобою? -Нічого.
-Ну. -Усе добре.
Не бреши.
Просто мій старший брат…
Він пішов на одну вечірку…
І один його однокласник, з багатих…
зґвалтував нагорі п'яну й непритомну дівчину.
І…
вона нічого не пам'ятала, бо була п'яна.
А той багатий хлопець…
підмовив своїх друзів,
і вони збрехали.
Повісили це на мого брата.
Не було…
ДНК не було, бо той покидьок використав презерватив.
Вони з багатої родини, тож…
найняли хорошого адвоката, а в нас грошей не було.
І…
братові дали 30 років.
Він повісився в камері на простирадлі.
Господи.
Я знаю, що вони це зробили, Саллі.
І я не дозволю цим багатіям знов уникнути покарання.
Вибач.
Ідіть зі мною.
Даніело Маріні.
Алехандро.
Якби мені був потрібний адвокат, ти б допомогла?
Я?
Так. Ти.
Ти ж вивчала юриспруденцію?
Хіба що ти мене ненавидиш з очевидних причин.
Я тебе не ненавиджу.
Я знаю, що це не твоя ідея.
Я завжди був боягузом.
Думаю, настав час виступити проти батька.
І для цього мені потрібна допомога.
Я Педро Круз, кандидат у мери.
Та передусім я батько.
І коли хтось з моїх дітей губить улюблену іграшку,
без якої не може заснути,
я все переверну, щоб її знайти.
Навіть якщо для цього треба перевернути гори сміття.
Голосуйте за мене, і я з головою пірну в будь-яку проблему,
хоч би яка брудна вона була,
аби лише всі в місті спали спокійно.
Знято. Здається, готово.
Дуже добре.
РЕЦЕПЦІЯ
Слухаю.
Хай підіймається.
Дякую.
Ого, пане Ерреро.
Тут дуже гарно.
Ласкаво прошу.
Дякую, що погодилися зустрітися.
У вас усе добре?
Так.
Добре. Поговоримо?
Дивлячись про що,
бо щоразу, як ви приходите, приносите проблеми.
Не хвилюйтеся.
Я прийшла розповісти нову інформацію по справі.
Даніелу Маріні шантажували.
Так. У неї вимагали мільйон доларів.
Що?
Мільйон? За що?
Схоже, у вашої подруги були великі проблеми.
А такі гроші – серйозний мотив для вбивства, правда?
Але ви можете розслабитися. Вас ми більше не підозрюємо.
Не схоже, що вам потрібний мільйон.
Отже, більше не буде допитів
і раптових візитів?
Ні.
Ми от-от схопимо винуватця.
Я триматиму вас у курсі.
-Гарного дня. -І вам.
Дякую.
Стійте тут.
Запускайте першу групу.
Номер чотири.
Номер чотири. Чудово.
Упевнені?
Вибачте.
Вибачте. Номер два.
-Номер два? -Номер два.
Номер два.
Ага. Номер два.
-Ясно. -Так. Давайте…
Зачекайте хвилинку.
Ви ж казали, що в дівчини була сильно порізана рука.
Думаю, так я й казав.
«Думаєте».
Ви не проти, якщо ми обшукаємо вашу машину?
Я був би не проти, от тільки я купив нову.
Стара геть розвалювалася, відправив її на звалище.
Зрозуміло. Ми закінчили.
Відпускайте їх.
Ми закінчили.
Дякую.
Зареєструй це, Сандовале. Дякую.
Бачиш, як вони усміхаються?
Ти ж розумієш, що таксисту заплатили?
Хоч би що ти робив, ці люди завжди перемагають.
Детективе, вам знову дзвонив судмедексперт.
Як це «знову»? Коли вона дзвонила вперше?
Уранці. Я вам не сказав…
Мабуть, забув. Було багато писанини.
Ці документи… А телефон…
Що вона сказала?
Щось про розтин.
Тієї жінки з аварії.
Боже мій.
Молодець, Віллісе. Так тримати. Далеко підеш.
С'юзан.
Салліване.
-Рада бачити. -Ага.
Щойно отримала результати аналізу тканин.
Схоже, я дещо пропустила.
Бачиш оцю рану? Ми вважали, що вона спричинила смерть.
Так от, цей металевий уламок не перерізав сонну артерію.
Не одразу.
Є два проміжки часу згортання крові.
Перший – після аварії.
Втрата крові менша, ніж ми думали.
Але потім стався другий і більш серйозний епізод втрати крові.
Через кілька хвилин.
Це тоді було пошкоджено артерію, через що вона й померла?
Отже, Джессіка Томпсон померла не під час аварії.
Благаю.
911. Що у вас сталося?
Будь ласка, допоможіть.
Ви мені не допоможете?
Хтось загнав цю залізяку глибше їй у шию, згоден?
Ага.
Допоможіть.
Ні!
Усе як ти хотіла, новенька.
Аварія перетворилася на вбивство.
Ні. Що саме вона тобі сказала?
Лише те, що їм відомо, що Даніелу шантажували, вимагали мільйон,
і що це – мотив її вбивства.
І вони от-от когось заарештують.
Підозрюють когось із нас?
Не знаю. Теоретично, мене вже ні.
А кого?
Не знаю. Вона не сказала, а я не хотів питати.
Привіт, Уґо.
Я облажався. Вибачте.
Уґо, ти п'яний?
Ти ж не за кермом?
Уґо, послухай мене.
Ти зараз за кермом?
Якщо так – негайно з'їдь на узбіччя й зупинися.
Мені треба з кимось поговорити.
Я хочу вам усе розповісти.
Добре.
Уґо, послухай мене.
Усе добре.
Але ти повинен негайно зупинитися.
Скажи мені, де ти.
І я приїду по тебе.
Уґо.
Я не хочу більше брехати.
Що я роблю?
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко