Таємниці минулого
-Давай! -Так!
За традицією, сьогодні ми висловлюємо подяку.
У мене дивовижна дружина й чудовий син,
який от-от зробить те, що я свого часу не зміг:
виграє чемпіонат з плавання штату Флорида.
Не чіпай.
-Куди ти, Педро? -Піду прогуляюся.
Ні, не підеш, сину.
Сьогодні дуже важливий день. День подяки.
За традицією, його треба провести з родиною.
Дякую всім, що прийшли,
особливо тим, хто перестав заходити,
але сьогодні вшанував нас присутністю.
Ти точно не хочеш прийти?
Мій тато…
вип'є ще дві пляшки, заспіває й сяде за фортепіано.
Оце ви розважаєтеся. Ні, я краще залишуся тут.
Я скучив за тобою.
-Я тебе кохаю. -І я тебе. Бувай.
-Я заберу в тебе телефон. -Вибач.
-Бо ти не думаєш про… -Добре, добре.
Гей, подруго, поїхала б до нього на вечерю.
І покинула б тебе саму? Ні.
-Мені начхати на День подяки. -І мені теж.
В Іспанії ми більше любимо критикувати, ніж дякувати.
А ми більше любимо займатися психоаналізом.
Жахливо.
Забудь їх. Хай будуть з сім'ями й з сімейними проблемами.
А нам потрібні лише хороші друзі.
-За друзів! -За життя.
Як ти?
Що, в біса, сталося, Педро?
Я не знаю.
Мій підпис у бухгалтерських книгах. Моє ім'я.
Я підробив записи, бо ти поклявся, що повернеш гроші.
Так.
Не будемо тут про це говорити.
Гей.
Я сиджу тут уже два дні.
Мої рахунки заморожено. Я не можу внести заставу.
Я витягну тебе звідси. Обіцяю.
Я не зробив нічого поганого.
Я чесна людина.
Я повідомив про крадіжку.
А коли ти попросив про допомогу, я допоміг.
Я не забуду про тебе, Ернесто. Обіцяю.
Я витягну тебе звідси.
Витягни.
УПРАВЛІННЯ ПОЛІЦІЇ МАЯМІ
Не роби мене винуватою, бо це не так.
Він пожертвував собою заради мене.
А я – ні?
Якби не я, ти сам сидів би в тій камері.
І ми б усе втратили.
Будинок, родину. Програли б вибори.
ІЗАБЕЛЬ
Номер, який ви набрали, не обслуговується.
Заспокойся, Софіє.
Будь ласка, заспокойся. Уґо нічого не знає.
Справді? Просто скажеш: «Послухай, синку,
мені треба відправити кілька смс, пошантажувати друзів. Не питай чому.
Не звертай уваги. Дрібниці».
У жодному разі! Що за фігня? Не можна було його в це втягувати.
-Він уже втягнутий. Він же мій син. -Ні! Не твій.
Він не твій син, Дані.
Він син жінки, яку ми вбили 20 років тому.
Що як він дізнається про причини шантажу
й усе розповість? Подумай про це.
Подумай. Ти ж розумієш, що я роблю це для нас?
МАРКОСЕ, МОЖЕМО ПОГОВОРИТИ?
БЛАГАЮ, ПОДЗВОНИ МЕНІ. Я НІЧОГО НЕ РОЗУМІЮ.
Вітаю! Ми за тобою скучали.
І я прийшов.
Повернувся до роботи.
У тебе кепський вигляд.
Просто… Я погано сплю.
Це справжня причина?
А що ще може бути?
Я говорив з Ізабель.
Попросив її прийти до нас на День подяки.
Ясно.
Я теж шукав притулку в клініці, коли не стало мами.
Не хотів повертатися додому…
Ти не пам'ятаєш. Малий ще був.
Я знаю, що наробив дурниць, тату, та це моє діло. Добре?
Ізабель ще любить тебе. Дуже.
Ми говорили про те, як людина…
може визнати, що відповідальна за скоєне.
Думаю, ти ще можеш усе виправити.
Я займуся цим.
Добре.
Гей.
Чого ви тут?
Хотіла дізнатися, як Уґо.
-Ви ж знаєте, що вам не можна туди? -Знаю.
Він у комі.
Лікар каже, його стан серйозний, але стабільний.
Це для вас хороша новина?
Він може багато чого мені розповісти.
Він подзвонив мені перед аварією,
сказав, що хоче все мені розповісти.
Що втомився брехати.
Цікаво, про що він говорив.
Не знаєте?
Сподіваюся, він скоро опритомніє, і все проясниться.
Хорошого дня.
Привіт, як справи?
ВІЛЛІС ВХІДНИЙ
Вітаю, лейтенанте. Як справи?
Жетони й зброю – мені на стіл. Обидві.
Що?
Ви мене чули. Давайте.
Віллісе, зачекайте.
-Ви встановили жучки без ордера. -Я поясню.
Порушили наказ. Я не хочу чути пояснень.
Жетони й зброю – мені на стіл.
Віллісе, справа зависла. Я мала щось зробити.
Я знаю, що всі вони причетні…
Послухайте, я…
Я знаю, що не мала добувати потрібні докази,
-бо суддя не дозволив… -То ви понад законом?
Ні. Я лише кажу, що як діяти законно, убивць не буде покарано.
Сер, дозвольте сказати: я не вважаю, що ми понад законом.
Та завдяки мікрофонам у нас є докази, що вони причетні.
Маркос Ерреро заплатив викуп брудними грошима батька.
Це не докази. Суддя їх не прийме.
Але ми знаємо правду.
І я знаю, що можу знайти докази, які суддя прийме.
Обіцяю вам, Віллісе.
Ви знаєте, що лише я можу розкрити цей злочин. Більше ніхто.
Я почну внутрішнє розслідування.
А поки що вас обох відсторонено.
Беліндо, годі.
Лейтенанте…
Белінда думала, що ордери є, і мікрофони – законні.
Чого б їй думати інакше?
Це було лише моя рішення.
Не карайте її
за те, про що вона не знала.
Я несу повну відповідальність.
Добре, Флоро.
Беліндо, можете йти.
Ти сама винна.
Чому не сказала, що замовила новий аналіз?
Кажу зараз. Яка різниця?
Яка різниця? Я твій начальник.
Належність усіх відбитків з тієї машини визначено.
Отже, ми щось пропустили, бо її хтось убив.
Мусив залишитися якийсь слід.
Ти одержима.
З цим я не сперечатимуся.
На що закладемося,
що я знайду доказ, який приведе нас до вбивці?
На вечерю.
Домовилися.
Ти мені подобаєшся, Неруда, але з котушок не злітай.
Я все ще головний слідчий,
і ти не прийматимеш рішень, не порадившись зі мною.
Зрозуміла?
Готуй гроші. Я люблю дорогі стейки.
Так, народ, думаю, найголовніше те,
що про нас хороші відгуки у ЗМІ,
певно через цей візит у притулок бездомних.
Мені потрібні фото Педро, який роздає журавлиний соус
і батат, наприклад, на перших сторінках усіх газет.
На вечірці Асоціації підприємців точно будуть фотографи,
тож дуже важливо…
Ми не будемо на День подяки вдома?
Там буде багато впливових людей,
і якщо один чи двоє випишуть нам чеки…
А як же діти?
Вони вже зрозуміли, що в цьому році все інакше.
Хай там як, на День подяки вони будуть з Родріґо й Марісою.
Давай про це пізніше.
-Ну, до роботи. -Добре.
Так…
Ось що ти скажеш у притулку бездомних.
МИ ОБІРВАЛИ ВСІ ЗВ'ЯЗКИ З ЕРНЕСТО ДІАЗОМ
МИ ШОКОВАНІ Й ОБУРЕНІ ЙОГО ДІЯМИ
«Ми відсторонюємося від Ернесто Діаза.
Нас обурюють і шокують його дії».
А як же презумпція невинуватості?
Громадськість уже судила його й визнала винуватим.
КЕРІВНИК ЗРАДЖУЄ КАНДИДАТА
Ось що для нас важливо.
Я не можу такого сказати.
Ернесто вже багато років зі мною.
-Він заслуговує… -На що, Педро?
Щоб його по спині поплескали? Це тебе згубить. Зрозумів?
Тож прийми факти. Керівник твоєї кампанії – пройдисвіт.
І що пізніше ти від нього відсторонишся,
то менше голосів отримаєш.
Педро, скажи мені правду.
Ми не знали, що робити.
Пробач, мамо.
Ходімо.
-Куди? -А ти як думаєш?
-У поліцію! -Ні!
Віласи мають право знати, що сталося.
Чоловік жінки, яка загинула, має право знати, що сталося.
Те, що ви зробили – жахливо.
Ви рознервувалися.
Це помилка, сину. Вони зрозуміють.
Не зрозуміють. Звинуватять мене, мамо.
Я не хочу в тюрму.
Не хочу.
Мануелю, звези це вниз, будь ласка.
Не думала, що на тебе наткнуся.
У моєму домі, в моєму ліжку.
Не знаю, що, на твою думку, сталося між мною та Софією…
То ти з нею не спав?
Ні.
Авжеж спав.
Пробач мені.
Мені жаль.
Мені теж.
Ваші стосунки – помилка.
А коли ти зрозумієш, скільки втрачаєш,
буде занадто пізно.
Коли вкидаєте макарони в каструлю, робіть це так.
Наче ці макарони…
Чого ти прийшов?
Хотів привітати з Днем подяки.
…щоб макарони були свіжі.
-Дякую. -…можемо зробити самі.
Але ще рано.
То ти знаєш, який сьогодні день?
Я думав, може, ти переплутала.
-Послухай. -Отже, не переплутала? Чудово.
Давай порахуємо.
Скільки днів я чекаю на гроші?
Берні, я займаюся цим питанням.
Маркос от-от скаже мені, де його батько ховає гроші.
То ви з ним досить близькі?
Так. Ми багато часу провели разом. Він от-от…
То чому ти живеш у гівняному мотелі,
а не вдома в Маркоса?
Бо його дівчина ревнує.
-Я не хотіла ризикувати. -Ясно.
Ти знаєш, що на тебе чекає, якщо ти мене дуриш?
Я тебе не дурю. Просто потрібно більше часу.
І я тебе не дурю.
У тебе п'ять днів.
Скільки в тебе днів?
П'ять.
Добре.
Привіт.
Дякую.
Зайдеш?
Хочеш вина чи ще щось?
Води. Дякую.
Сідай.
Вибач. Будь ласка.
Я зайшла спитати, чи нема в тебе документів
-по справі Даніели Маріні. -Що?
Справа зовсім тоненька, тож я припустила, що ти щось узяла додому.
Так, узяла.
Сядь, будь ласка, Беліндо.
Мене відсторонено. Це не значить,
що я перестану працювати над справою.
-Значить, Флоро. -Ні, не значить.
Так і зробиш. Перестанеш.
-Серйозно? -Це більше не твоя справа.
Коли я стала твоєю партнеркою, я думала: «Це ж треба, як пощастило!»
Ти розумна й ретельна.
І я раділа, що ти жінка, тож я не слухатиму всяку херню.
Ти була для мене взірцем, бо здавалася небайдужою.
Та тебе цікавить лише твоя одержимість.
Якби ти дбала про мене, то не наражала б на ризик мою роботу.
Я завжди хотіла бути детективом.
Ти ледь не знеохотила мене.
Як так можна вчиняти з партнером?
Беліндо.
Керівник вашої кампанії крав гроші?
Це має вирішити суд.
Можу сказати лише те, що Ернесто Діаз працював зі мною
дуже довгий час, і я здивуюся,
якщо тому, що сталося, нема розумного пояснення.
Годі про це.
Дякую вам усім за те, що прийшли.
Це особливий день. Рідні чекають, коли я поріжу індичку.
Тож дуже дякую, що прийшли.
Для мене це багато значить. Хорошого вам Дня подяки.
-Дякую. -А яке може бути розумне пояснення?
Дякую. Дякую, що прийшли. Я це ціную.
Гей, що це, в біса, було?
Ще раз заговориш так до мене – і тебе звільнено.
-Педро, заспокойся. -Я спокійний.
Це я кандидат.
Дякую тобі за поради, але я твій начальник.
Зрозумів?
Зрозумів.
-Ага. -Дякую.
Ходімо вип'ємо.
Треба перевірити програму вечері Асоціації підприємців.
Ти чула, що я щойно сказав?
Я не хочу проводити День подяки з підприємцями.
Я проведу його з дітьми у себе вдома.
Якщо ти приєднаєшся – чудово.
Ми ж сказали, що будемо.
Це ти сказала.
Мені ніхто не сказав.
Якщо Марвен хоче піти на цей захід – добре.
Можеш іти з ним, якщо хочеш. Я не можу завадити.
Але я хочу святкувати вдома з дітьми
і буду радий, якщо ти теж будеш з нами.
Вирішуй.
Луїсе, неси хліб.
Ми ж мали вечеряти з дідом Родріґесом і бабою Марісою.
Луїсе, невже ти більше хотів би вечеряти з ними ніж з нами?
Плани змінилися, синку.
-Ясно. Чудово! Як завжди. -Як завжди?
Ви все вирішуєте самі. Ніколи не питаєте нашої думки.
-Ми всі в цьому домі такі. -Давайте спокійно їсти.
-Усе таке апетитне. -Досить.
Прошу, заспокойтеся і давайте спокійно їсти.
Вибачте, але індичка не встигла розморозитися.
Курка теж підійде. Кармен, прошу тебе приєднатися до нас.
Сідай і повечеряй з нами. Ти заслужила. Добре?
Бо ти – член родини. І все чудово.
Прошу тебе, Кармен, сідай.
Добре?
Чудово. Тепер уся родина в зборі. Прекрасно.
Не хвилюйтеся, сеньйор. Мені досить тортильї.
Тортильї? Ти справді… Ні.
-Не наполягай. -Вона може піти додому.
Краще йди додому. Відпочинь один вечір.
І завтра теж відпочивай, якщо хочеш.
Проведи час з родиною. Це важливий день.
Дуже дякую. Справді.
Дякую, Карменсіто.
Справді, Кармен. Дуже дякую.
І я вам дякую.
Курка? Серйозно?
-А що не так з куркою? -Я вегетаріанець!
Вегетаріанець? Що? Відколи це?
-Ти мене навіть не слухаєш! -Відколи він вегетаріанець?
-Хоча байдуже! -Перестаньте! Ні!
Ми будемо святкувати за клятою традицією.
Я хочу подякувати, що в моєму житті є всі ви.
Бо сім'я – це найважливіше.
Хоч ми іноді й сваримося,
хоч іноді не розуміємо одне одного,
хоч іноді не…
робимо того, що очікуємо одне від одного.
Я вдячний, бо ми завжди довірятимемо одне одному.
Бо завжди підтримаємо одне одного.
Ми не можемо це прийняти.
Чому? Трохи грошей йому на освіту.
-Це – найменше, що ми можемо зробити. -Ваш хлопець дуже добрий з нами.
Але, сеньйоре, це так багато.
Отче наш, що є на небесах! Нехай святиться ім'я Твоє,
нехай прийде Царство Твоє, нехай буде воля Твоя, як на небі, так і на землі.
Прости нам провини наші…
Свята Маріє, мати Божа, молись за нас, грішних
нині і в годину смерті нашої. Амінь.
Перспективи відкриття
нової клініки цього року набагато реальніші.
Правда ж, Маркосе?
Маркосе.
Даруйте?
Усе добре?
Так. Чудово. Що ти сказав?
Нова клініка. Я розповідав…
Так. У наступному році обсяги продажу
у новій клініці будуть дуже хороші…
Сину.
Я сьогодні говорив з Сільвією.
Від справи відсторонили ту сержантку.
Радій.
Це дуже полегшить нам життя.
Так. Це чудово.
Я вже піду.
У мене є важливі справи. Вибач.
Наступний.
Ермандо Круз. Можете пройти вперед. Дякую.
Наступний.
Привіт.
Хто всі ці люди?
Я залишила повідомлення.
Чесно.
Це всі парамедики,
копи й судмедексперти, які торкалися машини Джессіки Томпсон.
Я беру їхні відбитки,
щоб порівняти з відбитками з місця злочину…
Я залишила повідомлення.
Я знаю, що вони, певно, були в рукавичках. Але про всяк випадок.
Ну, давай, відірвись.
Привіт, Сьюзен.
-Норо. -Флора.
Заходь.
Як справи, Лісо?
Усе добре. Джонні.
До тебе прийшли.
-Гей. -Гей.
А ти не маєш бути на День подяки зі своїм хлопцем?
-Ні. Він мене кинув. -Що?
Та нічого. Він каже, що я забагато працюю.
Співчуваю.
-Але правду каже. -А сам ти не такий?
У тебе тут нема рідні?
-Ні. -Сідай,
-повечеряй з нами. -Не можу.
Давай. Поставимо тобі стільця.
-Справді? -Давай.
-Ти ж таки винен мені вечерю. -Справді?
Так. Винен.
-Сідай тут. -Добре. Дякую.
-Так. -Дозволь допоможу.
-Добре. Дякую. -Нема за що.
-Сідай. -Сюди.
Вибачте за нечемність, але я не їм м'яса.
О, ні.
Ясно.
Нам більше дістанеться.
На кухні є стручкова квасоля, кукурудза й пюре.
Чудово.
Можна, я розповім про справу, поки ми не почали?
Не терпиться.
Я знайшла ще один набір відбитків,
і вони не належать Джессіці Томпсон.
Це точно вбивця.
Ого.
Налити води?
Як ти?
-Мені піти? -Ні, ні.
-Може, приляжеш? -Ні. Я в нормі.
Так, так.
Чорт.
Іду.
Томмі.
Привіт, здоровило.
Як справи?
Обійми мене, чемпіоне.
-Тільки не впусти. -Коли збиралася мені розповісти?
Новини швидко розлітаються, так?
У мене є шпигуни. Ти ж знаєш.
Томмі хотів зайти в гості.
Я скучив за вами.
І я за тобою, дитино.
-Як ти? -Добре.
Я говорив з Віллісом, але…
Він ніколи мене не любив.
Бо ти був з ним суворий, коли він тільки прийшов.
Ну…
мабуть, це тому, що він некомпетентний гівнюк.
Діду, а що таке гівнюк?
Дізнаєшся, коли підростеш.
Вони скрізь.
Не подобається вечеря?
Мене трохи нудить.
Вілліс.
Що за нікчемна людина.
Але тут він мав рацію.
Що ти собі думала?
Я вчив тебе грати за правилами, навіть якщо ти їх не любиш.
Але ж ми майже розкрили цей злочин, Саллі. Клянуся.
-Мені було треба лише одне… -Це «одне»
може коштувати тобі роботи.
Я хотів, щоб ти відпочила, але ж не так.
І що тепер?
-Що робитимеш? -Не знаю.
Але я щось придумаю.
Це не твоя проблема, Саллі, добре?
Не налягай, дідусю.
Так.
Бо розчулюся.
Гей.
Хай там як…
Мейпл рада, що ти цілий день удома.
Правда, Мейпл? Так.
Вона стала така товста.
Скажи мені, коли будуть результати КТ.
І цього разу не бреши.
І їж.
Вітаю з Днем подяки.
Маю технічне питання.
Якщо мене затримають за п'яне водіння,
яке найсуворіше покарання мене чекає?
Де ти, Маркосе?
Хоча, я думаю, якщо…
їхатиму за правилами й повільно,
дуже повільно,
мабуть, нічого не станеться, так?
Маркосе, де ти?
Де ти?
Я…
У «Харатс».
Здається. Я вже погано бачу.
Чекай там. Я зараз приїду.
Діти у своїх кімнатах. Грають у відеоігри.
ҐАБРІЕЛА – ВІТАЮ З ДНЕМ ПОДЯКИ МОЖЕ, ЯКОСЬ ВІДСВЯТКУЄМО РАЗОМ
Підприємці на прийомі приділили б тобі більше уваги.
Годі вже, Ано. Будь ласка.
Це мої вибори, і я вирішую.
-Ага. -Я не люблю, коли ти…
Тепер я розумію. Ти все сказав у тій маленькій промові.
«Я вдячний сім'ї, бо ми можемо одне одному довіряти»?
Серйозно? Ти мені даватимеш уроки чесності?
Сам приймаєш рішення,
одне гірше й небезпечніше за інше,
а мені нічого не кажеш?
Ти так робиш, бо довіряєш комусь іншому.
Ернесто – моя права рука.
Він – набагато більше, ми обоє це знаємо. Та байдуже.
Спи, з ким хочеш.
Але ніколи більше не піднось когось вище за мене.
О, ні.
Вони мені не допоможуть.
Благаю, допоможіть.
911. Що у вас сталося?
Ні. Ні.
Я відвезу тебе додому.
Чому я тут, Маркосе?
Я не можу вести машину.
Ти міг викликати таксі. Але подзвонив мені.
Я не знаю.
Не знаю.
У мене все було дуже добре.
Нарешті моє життя…
Усе йшло чудово,
але з'явилася ти, і – бум!
Усе знищила, наче цунамі.
Усі ці роки я казав собі…
клявся собі, що я… нічого не почуватиму,
що я не думаю про тебе й не хочу тебе бачити.
Але це було неможливо.
Неможливо.
Просто неможливо.
Це було неможливо.
Їдьмо.
Прийми мене. Благаю. благаю.
-Ой, ой! -Я тебе кохаю.
Гей…
Їдьмо в Колумбію. Нарешті. Їдьмо, Маркосе.
Маркосе.
Маркосе!
Алло.
Це Флора Неруда? Це доктор Мей з лікарні.
Це щодо КТ?
Ні. Ви просили подзвонити,
якщо пацієнт Уґо Томпсон вийде з коми.
Він щойно опритомнів.
Неруду відсторонили від справи.
Можемо зітхнути з полегшенням.
Я попросив Еллісон посидіти з дітьми.
Тож, якщо хочеш, можемо піти випити, як колись.
Дякую, що ти завжди мене підтримуєш.
Сьогодні – подвійний тариф, бо свято.
Ого. Ну, добре.
І ви ще винні мені за минулий раз.
За який це? Ні.
Коли ми були на зустрічі випускників?
Ні, за той раз ви заплатили. За наступний.
Коли це було?
Мене лише раз не було, а Ана сиділа з дітьми.
Ні, вона попросила мене її підмінити.
Сказала, що має їхати на роботу.
І повернулася вона пізно.
Ходімо?
-Привіт, Еллісон. -Відпочиньте.
Дякую.
Чого ти приїхала?
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко