Bosszút állok anyádért, kicsim.
Mert Észak nem felejt.
VÉGÍTÉLET
Hasharia!
Gyönyörű kislányom!
Vagy nevezzelek királynőmnek?
Ez a legboldogabb perc, amit egy apa átélhet.
Üdvözöllek, apám.
Köszönöm...
hogy visszafogadtál Bongómiába, a hazámba, ahová tartozom, királynőm.
Mostantól életem végéig szolgálni foglak.
Hol voltál? Kitalálom.
Új ellenségeket szereztél, mert nincsen elég bajunk, ugye?
Felség! Kérlek, ne beszéljünk kellemetlen dolgokról!
Csak a boldogságra figyeljünk!
Láttam, hogy Bongómia királynője vagy.
Nem találok szavakat a boldogságra, amit az apádként érzek.
Kétségbeesés.
Igen, kétségbeesés.
Kétségbeesésedben hazát kerestél magadnak,
de nem fogadtak be, ugye?
Aztán rájöttél, hogy a lányod a királynő, ezért visszajöttél.
Egyből ezzel kezded?
Te is szégyelld magad!
Nem bírtál megölni Velencében a gyertyatartóval!
Emellett a trónra ültél, pedig az előző királynő az anyád volt!
Hallgass!
A nép ültette a trónra, felség.
Ne viccelődj, Larg!
Mikor csinált ilyet a nép?
Rómában sincs ilyen.
Olyan uralkodót akartak, aki megérti őket.
Igen? És ő megérti őket?
Na ne nevettess!
A Fülöppel kötött házassága előtt
én vettem neki bugyogót és melltartót! Nem igaz?
Hallgass már!
Van Dijk hová hurcolt el?
Az Oszmán Birodalomba.
A Birodalomba?
Maga a szultán hívott meg.
Mehmed szultán?
Ugye nem csináltál semmit?
Hülye vagy? Mit csinálnék?
Jóban vagyok a szultánnal. Egy rugóra jár az agyunk.
Hasonlít a világnézetünk meg az életfilozófiánk.
Mint két tojás! Barátok vagyunk, megszerettük egymást.
És kiderült, hogy ők mentettek meg minket a magyaroktól.
Bizony! Azt hitte, átvehetem anyámtól a velencei trónt.
A szultánnak jó terve volt,
de nem tudtam, ezért elcsesztem.
És a bátyám lett Velence ura, így minden összeomlott.
Pillanat!
- Anyád a dózse? - Igen.
Myrin?
Pillanat!
És Thenio lett Velence ura?
Csak egy pillanat! Mi ez az egész?
A bácsikám öregszik.
Nem bírja feldolgozni. Mindegy.
- El kell kapnom Vladot. - Vladot?
Bácsikám, felpofozlak!
Utánozol? Szedd össze magad!
- Légy önmagad! - Legyek önmagam?
Hála az égnek! A lányom visszatért!
Ez mit keres itt?
A nép választotta meg.
Apámra kérdi, Orion.
Gyönyörű kislányom!
Most, hogy láttalak a trónon, már meg is halhatok.
Pillanat! Az meg mi?
Kalesh koronája?
Mi ez, lányom?
Tessék. Így, ni!
Csodaszép!
Nézzétek, milyen gyönyörű! Milyen elegáns!
És előkelő! A trón még sosem látott ilyen szépséget,
és senkinek sem állt még ilyen jól!
Beszélgess még egy kicsit apáddal, aztán száműzd újra, rendben?
Senki sem megy sehová!
Foglalkoznunk kell valami fontossal.
Így van!
A királynő jól mondja.
Mihamarabb el kell kapnom Vladot. Megígértem Hódító úrnak.
A te szavad fabatkát sem ér. Én megígértem a magyar királynőnek,
hogy segítjük a szövetségét a törökök ellen.
Hogy?
Megőrültél, asszony? Bajban vagyok! Meg akarsz öletni?
Többé nem hallgatunk senkire!
Pontosan! El kell kapnom Vladot Hódító úr számára!
Megígértem a királynőnek!
Elrabolták a Kis Herceget!
- Jaj! - Csak semmi "jaj"!
Van ilyen, folyton elrabolnak valakit.
Elrabolják, majd visszaadják...
Mi van?
A vad hernyóm...
Gyere, fekete bárány!
Mi az,
ami miatt újra az asztal köré kellett gyűlnünk?
Nem értem, minek ez az nagy asztalosdi.
Hogy jobban lássuk az oldalakat a háborúban.
"Az oldalakat". Látsz te itt oldalakat?
Vannak ezen a térképen oldalak?
Térkép ez? Ha a takarítók nem tudnák, mi ez,
simán kimosnák és kiterítenék!
Még hogy térkép!
Látnátok a Hódító úrét!
Az nem semmi.
Bizony! Van rajta hegy, domb, síkság, folyó, delta, minden!
Meg útvonalak! Egy bottal mutogat!
Nézzétek! Nálunk még van Svábföld! Pedig azt az országot bezárták!
Már rég éttermet nyitottak helyette!
Ez régi, nem lehet vele dolgozni!
Svábföld nem ország, hanem hercegség.
Hercegség? Bocs!
Akkor elnézést!
Egy pillanat alatt átírtam a középkori térképet!
És a kék emberek az agyamra mennek.
Évek óta mozgatjuk őket ide-oda.
De nem történik semmi!
Mi ez? Szilva, alma, valami...
Harapunk valamit előtte?
Mindegyik egy országot képvisel, uram.
A szilva Franciaország, a kajszibarack Velence.
A kenyér Magyarország, az alma az Oszmán Birodalom.
Vedd el az almát! Idegesít. Hódító úr neked egy alma?
Nem érdekel a véleményük, ígéretet tettünk a magyaroknak.
Te tettél nekik ígéretet, Sion volt királynő!
Én nem ígértem nekik semmit!
A szultán új korszakot nyitott! Lépjünk be mi is!
Elég a keleti rajongásból!
Ez korunk pestise!
Ha a kelet erkölcsére hallgatnál a nyugati helyett,
becsületes lehetnél, mint Krisztina.
Csak nem tudod, hogy a becsület Krisztina életébe került!
Mária megölte.
- Krisztina meghalt? - Meg.
Megölték.
És ha nem állok Mária mellé, én is a sorsára jutottam volna.
Ti ezt nem értitek.
A magyar királynő nem tréfál.
Ja, mert Hódító úr csupa tréfa.
- Bevette Konstantinápolyt! - Elég!
Elrabolták a trónörököst!
Mások háborúja nem a mi dolgunk!
Egyébként sincsenek barátaink!
Igaza van.
Azta! Micsoda műsor!
Az a véleményem,
hogy az örökös elrablója a magyar parancsnok, Márton.
Talán hogy bosszút álljon Sionon kettejük viharos szerelme miatt.
Inkább Izabella királynő lehetett,
aki egy éjszakára a volt királyunk szeretője volt.
Larg! Talán a feleséged rabolta el.
Mert az adósai vagyunk.
Vagy a te tolvaj feleséged volt. Mit gondolsz?
Hát, szerintem...
Tudjátok.
Na jó...
Tudjátok.
Ez az első, hogy nem tudlak sértegetni!
Úgy szégyellem magam!
Miért történt ez?
- Szolga! - Szőke, ugye? Meglepődtél?
Hogy?
Mikor piszkoltad össze magad?
Bongómia mindenkit megtör. Mi az?
Nő nincs sehol.
Mit keresel a tanácsülésen?
Miért siránkozol, hogy nincs nőd?
Vegyél magadnak a vásárban!
Nem erről van szó! Nő-Nő nincs itt!
Mármint nagyra nő?
A dajkáról beszél, te hülye!
Szolga! Őt is elrabolták a babával együtt.
- Miért jöttél? - Megjött Sangu.
- De Nő... - Kifelé innen!
Kifelé! Hagyjál!
- Sangu! - Nem érdekel a nőd.
"Queen Hasharia!" Ahányszor jövök, mindig jobban nézel ki.
Sangu! Híreket hoztál?
Híreket, bizony.
Mindenhol baj van, a világ lángokban áll.
Ne kóboroljatok el!
Ennyit Franciaországról.
Uram, az Velence! Az Franciaország...
- Bocsánat. - Milyen hírt hoztál nekem, Sangu?
Nem neked hoztam, hanem a hercegnek.
Egy üzenetet Vladtól.
Vladtól?
Mit mond? Mit akar? Mit ír?
Még nem nyitottam ki, ember!
Van egy jó és egy rossz hírem.
A jó: Vlad rabolta el a kicsit.
- Ez a jó hír? - Igen.
Legalább tudjuk, ki volt.
Ha azt írta volna, hogy
"Pedro Mendes vagyok, én raboltam el", csak lesnénk bután. Így legalább tudjuk.
- És mi a rossz hír? - Azt írja: "Gyere érte!"
Ennek semmi értelme!
Miért rabolta el a gyereket? Csapdába akar csalni!
Egyszerű. Legyőzték, nem bírta elviselni, és haragszik.
A törökök?
Nem a törökök, hanem én.
Északon versenyeztünk.
Haragszik, mert az exem, Krisztina, Isten nyugtassa, engem választott.
Én mondom, ez a terve.
- Megölette Krisztinát a magyarokkal. - Az a francia...
Hagyjál már!
Aztán elrabolta a kicsit, hogy beteljesítse a bosszúját.
Ennyi?
Nesze, a szilva, beszélj!
Csak mondom, ami eszembe jut! Légy okosabb!
Sangu!
Tudod, mi a dolgod.
- Fogalmad sincs. - Nincs.
Jó, hogy elmondtad, különben mást csináltam volna!
Királynőm!
Hová hívott Vlad?
Sajnos nem fogjátok megtudni.
Mit csinálsz, te idióta?
Hasharia! A nagy császárok ezt csinálják.
A nagyok, mint én és Hódító Mehmed,
titokban tartják a hadjárataikat.
Akkor hová megyünk?
- Esküszöm, hogy megöllek! - Vicceltem, nyilván tudom.
De csak útközben mondom el.
Orion! Larg!
Mindenki kell, aki fegyverre fogható és harcolna mellettem.
Igenis, felség.
A kérdés csak az, vannak-e erőforrásaink egy ilyen hadjáratra.
Amiatt ne aggódj, felség!
Hozzátok!
Mi ez? Pénz?
Kizárt, hogy megdolgozott volna érte! Láttátok, mit csinált!
Biztos az egészet csak elrabolta a szegényektől.
Mondjuk a szegények vigyázzanak a cuccaikra!
Ez egy kis ajándék Bongómia királynője számára.
Remek. Amúgy sem kérdezhetem meg, honnan szerezted.
Bátyám! Ebből készüljünk fel a háborúra!
Igenis, felség! Kis hülye.
Még sosem láttam ekkora harci kedvet az emberekben.
Ez a tömeg még belém is lelket önt.
Az jó. És az előkészületek?
Készen vannak. A herceg gondoskodott róla.
Tudom. Épp emiatt aggódom!
El sem jött a kovácsműhelyből. Szerintem mindenkin páncél van.
Nem is tudtam, hogy ennyien vagyunk!
Zsúfolt ez az ország!
Remélem, méltó vezérük leszek.
Ne aggódj, felség!
- Biztosra veheted. - Apa!
Megtiszteltetés a királynőm mögött harcba menni.
Nekem is az, atyám.
Hogy megnőtt az én kislányom!
Nagy és gyönyörű királynő lett belőle!
Az egész ország felsorakozik mögé, és háborúba mennek.
Mutasd meg anyucinak, hogyan harcolsz!
Már elbúcsúztunk a palotában. Ennyi volt.
Nem búcsúzunk el! Én is jövök.
Nem hagylak egyedül az első csatádban.
Mit csinálsz? Ez nem vizsga!
Igaza van.
Mondd meg anyádnak, hogy nem akarunk a csatatéren rá vigyázni.
Mondd meg apádnak, hogy a lányom nem kóbor kutya. Maga miatt aggódjon!
Hol vannak?
Nemrég még itt voltak!
Ugye, Larg?
Igen, felség, tele volt a tér!
Ott van valaki!
- Hol? - Elfogni!
- Fussatok! - Állj!
- Gyorsan! - Gyere ide!
Ne fuss! Állj!
- Gyere ide! - Ne fuss!
Gyere ide!
Gyere csak!
Eresszetek, kérlek!
- Pofa be! - Felség!
Bocsáss meg, felség!
Nem csináltam semmit!
Könyörgök! Nem csináltam semmit, esküszöm!
Mi ez az egész? Ezt kitől kaptad?
Tőlem!
Megpihentem.
Te...
Szétosztottad az emberek között a hadisarcot?
Igen.
Pontosan! Mit számít, hogy a háború előtt vagy után?
Felvidítottam őket!
Abból akartuk ellátni a hadsereget, te féleszű barom!
Olyan naiv ez az új királynő!
Gondolkodj stratégikusan! Te vagy Vlad, előtted az ellenség.
Mind ki vannak csípve!
Dugig vannak ékszerekkel,
látszik, hogy tisztálkodnak.
A rengeteg ékszer láttán meglepődsz: "Miféle sereg ez?"
"Már biztos mindenkit legyőztek,"
"és nincs elég helyük a hadisarcnak, ezért felvették!"
Ez a helyzet! 1-0-ról kezdjük a csatát, vagy akár 3-0-ról!
- Királynőm! - Te idióta!
- Hülye! - Gyere!
Ilyen fiatalon testvérgyilkost csinálsz belőlem!
Felség!
Ne fáradj, Hasharia.
Nem is érzem!
Ez a világ legerősebb páncélja.
Beolvasztottam az ajtókat,
ablakokat, kéményeket, lábosokat, fazekakat és kardokat.
Ezért voltál egész reggel a kovácsműhelyben?
Okos vagyok, Larg?
Szóval? Hol van a nép?
Megléptek a sok arannyal.
Mi történt, Hasharia? Hisz' hajlongtak előtted!
Az életüket akarták adni érted!
Mi történt?
Kaptak pár garast, és elfutottak?
Az emberek ilyenek. Nézzétek! Ez meg hová ment?
Látjátok?
Nem hiába tartjuk őket szegénységben.
Idővel megtanulod.
Igaza van.
Ne aggódj! Az elején mindig történnek szerencsétlenségek.
Engem például megtámadtak a magyarok.
Igaz is.
Emlékeztek az én első napomra?
Megjelent a magyar herceg. Megesik, ne aggódj!
Az eredmény a lényeg.
Ha ekkora a seregünk, induljunk a hadjáratra!
Az első megálló a Jerdap-erdő. Én vezetlek.
Az egek segítsenek!
Meg kell pihennem.
- Segítsünk? - Jaj, ne!
Menjünk!
Hozzátok a lovakat!
Egy éjszaka Jerdap őserdeiben
A háború előtt...
A JERDAP-ERDŐ
Orion!
- Larg! Orion elájult! - Orion!
Jól vagy?
Orion!
Orion, jól vagy?
Már hogy lenne jól? Összeesett az éhségtől!
Már három napja összevissza botorkálunk,
mert az a hülye a Jerdap-erdőbe akart vinni!
Miféle hadjárat ez?
Minek akartam én királynő lenni?
Nagyon ügyes vagy, és mindent jól csinálsz.
Büszke vagyok rád.
Anya, tudom, mit csinálsz.
Tisztellek, de hagyd abba! Csak még jobban elrontod a kedvem.
Ha a herceg nem ajándékozza el a hadisarcot, ez nem történik meg.
Úgy indultam hadjáratra, mint egy nyaralásra!
Még csak hadseregem sincs!
Orion meghalt.
- Tessék? - Tessék?
Csak tréfáltam.
Mindenki olyan feszült.
Vicceltem, hogy megkönnyebbüljünk.
Nem kellett volna, bocsánat.
És...
én sem vagyok jól.
Mi történt velem?
Orion!
Nem! Ez nem lesz jó.
Larg! Ültesd magad mögé Oriont!
Megesszük a lovát.
- Szólj apádnak, hogy nem eszem lovat! - Szólj anyádnak, hogy mondjon jobbat!
Szólj neki, hogy nem eszem lovat, de ő megeheti.
Én...
nem hiszem, hogy túlélem.
Larg!
Ha meghalok,
egyetek meg, és menjetek!
Bongómiáért... bármit!
Köszönjük, Orion!
Én köszönöm!
Szégyelljétek magatokat!
- Főleg te szégyelld magad! - Orion!
Tudjátok ti, hogy mit csináltok?
Próbára tettelek!
Próba volt!
Megennétek egy embert? Hogy tehettek ilyet?
Nem ehettek meg, értitek? Nem szabad! Nem hagyom, hogy megegyetek!
Oriont senki sem eheti meg.
- És amúgy is... - Hallgass, Larg!
Az előbb folyt a nyálad!
Orion! Megsértesz.
Remek.
Éhesek vagyunk, nem tudjuk, hol vagyunk,
és Jerdap őserdeiben kell töltenünk az éjszakát.
Most már csodára van szükségünk.
Az egek meghallgattak, atyám.
Hola, amigos!
Mégis tudsz hátrafelé utazni?
Megszoktam.
Megszoktad, persze. Rám sem nézel.
Ne idegesíts! Könnyes szemmel nézel a távolba!
Mintha valami fontos dolgon gondolkodnál.
Nőre gondolok, felség.
Az fontos.
A szerelem szép. Sosem volt részem benne.
Ennyire szereted?
Szégyelled, vagy mi?
Szégyellem, felség.
Jó. Többé ne szégyenkezz!
De megértelek.
Szolga vagy, de mégis ember.
Vannak érzéseid, vagy mi. Hiányzik?
Nagyon. Az életemet adnám azért, hogy láthassam.
Valószínűleg így is lesz.
Miért?
Elég hülyék vagyunk, de sokszor elkerültük a halált.
Úgy érzem, most telibe fogjuk trafálni. Nekünk úgyis mindegy!
Rendben.
Érte megéri. Nagyon szeretem Nőt, felség.
Tudod, ez mennyire megérint?
Szent célért utazol, szívedben szerelemmel.
De gyönyörű dolog ez!
Egy lovag a szerelméért harcol.
De legyünk őszinték: lehet, hogy kegyetlenül megölték.
- Tessék? - Bizony.
Vlad egy őrült.
Ha odaérünk, talán azt mondja: "Nő kéne nektek? Rég kinyírtam."
- Készülj fel! - Nem így lesz.
- Miért ölné meg? - Azt mondtam, lehetséges!
Nem vettem biztosra! Csak elképzelhető.
Felejtsd el a rossz gondolatokat!
Nem voltak rossz gondolataim, amíg ezt fel nem hoztad!
Na, ott vannak az idiótáink.
Kocsis!
Segíts!
Nem tudom letenni a lábam, állj!
- De felség... - Mondtam, hogy nem veszem le!
Gyere!
Ezt nem hiszem el!
Hát, ez hihetetlen! Látjátok?
Nézzétek a bongómiai családomat!
Nem csoda, hogy a mottónk szerint a család nekünk szent!
Három teljes napig nem voltam itt, és fel sem tűnt nektek!
Hol voltál három napig?
Fél nap járásra van egy fogadó, ott éjszakáztunk.
Szarvashús és bor mellett.
Jó meleg ágyikóban aludtunk.
A fogadós hívott kocsit, és ide jöttünk.
A királynő kérdezett! Válaszolj tisztességesen!
Válaszoltam, te kutya! Írjam le neked?
Hogyhogy? Honnan volt rá pénzetek?
A törököknél Sangu ellopta Van Dijk pénzét.
Elköltöttem.
Neked volt pénzed, és mi éheztünk?
Éheztél? Nem vetted észre az egész birkát az orrod előtt?
Már Bongómiában szóltam volna,
ha nem hajtod úgy a lovakat!
Mindegy. Háború van!
Ne forduljunk egymás ellen!
Maradjunk motiváltak!
Kinyírlak!
Én akarom kinyírni!
Ennél többet nem tehetek Bongómiáért!
- Bongómia... - Anya!
Ereszd ide!
Ereszd ide! Gyere!
Azt hiszed, van vajmi esélyed a legyőzhetetlen páncélom ellen?
Herceg! Ha megbocsátasz, aludni akarunk!
Bocsánat, bácsikám.
Megégett az arcom.
Ezért kellett hangokat kiadnom.
Nem mindennap zuhanok a tűzbe. Még most is fáj!
Az arcommal keresem a kenyerem!
Nem keresed a kenyered, mert sosem dolgoztál.
Ez idáig.
Hagyni kellett volna, hogy elégjen.
Bizony. Olyan szépen átsült volna a páncéljában, ha hagyjuk!
- Larg azonnal megette volna. - Orion!
Tudtam, hogy nem alszotok!
Akkor miért fekszünk?
Engem nem vertek át! Akiben van önbecsülés, az itt nem alszik!
Na, mit mondtam? Legyetek türelmesek velem!
Megégtem. Ti nem égtetek meg, úgyhogy nem érzitek át.
Kiskorában Hasharia is megégett.
Igen?
Én emlékszem rá.
Felség! A leves volt a ludas. Az első évem volt a hadseregnél.
Ne nevezd hadseregnek azt a tudatlan bagázst!
Igen, emlékszem.
Emlékszel, hogy sikoltoztál?
Hogy történt?
Aznap bementél a konyhára, felség.
Kiskorodban szerettél mindent felfedezni.
Igen.
Nem voltál elég magas, ezért a fazékba dugtad a kezed.
- Thenio rengeteget sírt. - Igen.
A bátyám?
Sírt miattam?
Hogy sírt-e? Maga alatt volt!
Egész nap rimánkodott. "A húgom elveszíti a kezét!" Nagy műsor volt.
Biztos nagyon kicsi voltam.
Egyáltalán nem emlékszem.
És a kezemen sincs nyoma.
Olajat és cukrot tettünk rá.
A vének is ezt csinálták, hát mi is.
A régi szép idők.
Igen. Valóban szép idők voltak.
Sion! Tegyünk valamit az arcomra, hogy ne maradjon sebhelyes!
Jó, majd holnap.
Nem lesz baja a pofádnak.
- Miért nem? - Mert pofátlan vagy.
Ez vicces volt.
Hallottátok a szukát?
Van esze, az apjára ütött.
Még hogy pofátlan vagyok.
- Ez szép volt. - Én is ilyen vagyok.
Mennyire hasonlítok a bácsikám lányára!
Jó éjszakát! Maradjatok csendben!
Holnap háborúzunk.
Ezek legalább...
hét-nyolcan vannak.
Nocsak, bácsikám!
Te vagy Bongómia matekzsenije.
Csillagászatot tanultál? Nappal van vagy éjszaka? De ne nézz oda!
Tudjátok... ha eggyel többen lennénk, le tudnánk győzni őket.
Az sem lenne elég.
Sokkal többen kellene lennünk.
Látszik, hogy képzett katonák.
És közülünk nem mindenki tud harcolni.
Rám célozgatsz?
Dehogy, felség!
Nem merészelnék...
Szégyelld magad!
Bár nem lep meg.
- Tegnap még meg akart enni. - Pofa be!
Elég!
Nem fogunk harcolni.
Ugyanis túszcserére jöttünk.
De akkor nekünk is át kell adnunk valakit.
Mit adunk a babáért cserébe?
A szívemet.
Vlad megkapja a szívemet.
Van egy tervem, de előbb... a fiamat akarom.
Nő!
Eljöttem érted!
Tudtam, Szolga!
Tudtam, hogy eljössz!
Hát persze!
Még ha az életembe kerül is!
Minden este imádkoztam az egekhez,
hogy éljek még, míg újra nem látlak.
Nő!
Mindent a szerelmért!
Ez megőrült?
Rosszat mondtam, felség?
Kiordítottad magad?
Ki.
Jó. Akkor gyere velem!
Figyeljetek!
Bármi is történjék, ne gyertek utánam!
Várjatok meg itt!
Miért?
Négyszemközt beszélgetnék Vladdal. Szerinted miért?
Hogy ne haljatok meg! Értitek?
Egyikőtökön sincsen egy 87 kardból álló gyilkos páncél!
Senki...
Senki sem rabolhatja el a fiamat!
De...
- Felség! - Uram!
Megbotlottam egy kőben?
- Van ott kő? - Igen. Van.
Akkor jó.
A helyetekre!
Nocsak, nocsak, nocsak.
Régi barátom, havasalföldi Vlad...
Az istenit!
Jól vagy?
Köszönöm!
A legyőzhetetlen páncélnak vannak hátulütői.
Ezért a halhatatlanságnak is ára van, Vlad.
Igen.
Megtörhetetlen vagyok.
Nem török meg.
Nem lehet megtörni.
Engem nem lehet...
Nem tör meg semmi... Mindegy!
Mi történt az arcoddal?
Harcoltam egy sárkánnyal egy sziklán.
A parázstartóval. Mindegy.
A fiamért jöttem.
Jó, tudom, hogy harcolni fogunk érte.
Megértem, háborút akarsz.
- Tessék! - Háborút kapsz.
Nesze!
Vidd!
Nesze! Vidd a nőt is!
Mi ez az egész?
- Ennyi? - Ennyi.
Vlad, te aztán irtó hülye vagy.
Miért hívtál el idáig, ha megijedsz, és csak úgy átadod?
Átküldhetted volna két őrrel egy szekéren!
Messzire eljöttem!
Félsz a halhatatlan páncéltól, látom a szemeden.
Teljesen nyitva tartod, belelátok. Megértem.
De olyan dühös vagyok rád, hogy vissza kell fognom a páncélt...
Uram! Ha ez valóságos, és nem megőrültem, akkor indulhatnánk?
Te divattervező vagy?
Szóltam volna a kovácsnak,
ha kérek egy mély dekoltázst a páncélomra, nem?
- Miért mászol bele? - Elszakította a vasat!
Indulhatnánk?
Mi ez?
Tudod, mi ez, Vlad?
Talán a legutolsó dolog, amit hallani fogsz.
Ez mit jelent?
Kérdeztem tőled valamit még északon.
Emlékszel?
Most pedig válaszolnod kell.
Ez ennyi volt, Vlad Dracula.
Kiskoromban tanultam valamit a szultán palotájában.
Ahány fortélyt ismer a vadász,
a medve annyi kiutat tud.
Vajon ki számára jött el a vég?
Köszönöm, hogy elhoztad őt hozzám, herceg.
Te tudtad ezt?
Mit, felség?
Hogy Vlad ide fogja csődíteni a seregeket.
Megsértesz, felség!
Megkaptam Vlad üzenetét, és üzentem is neked!
Kettős ügynök vagy?
Még egyes ügynök sem tudok lenni!
Elfelejtettem, kinek mit ígértem!
Ez nem jó.
Egyáltalán nem.
A csávó kibontott, mint egy levelet! Sziklát eszik? Eltépte a vasat!
Hogy?
Nem számít, ne foglalkozz vele!
Holnap hajnalban,
egy ismeretlen csatatéren
csatát fogok vívni
egy erős sereggel, amelynek nem ismerem a létszámát!
És miattad kerültem ide!
Mit csináljunk?
Írjunk nekik egy üzenetet!
"Majd jövő hónapban. Megbeszéljük."
Vagy éjjel szökjünk el! Biztos alszanak.
Ha csendben tesszük, nem hallják meg. Fáradtak.
Menj el hozzájuk!
Vidd el nekik az üzenetemet!
Ki, én?
Mondd meg nekik,
hogy kapnak tőlem egy esélyt,
hogy behódoljanak az oszmán uralomnak.
Rendben.
Gondolkodom.
Ha nem értenek egyet a tervvel, akkor mi lesz?
Akkor nem térsz vissza a válaszukkal.
Ha nem értenek egyet, meg fognak ölni.
A tervnek melyik része nem tetszik?
Az egész tetszik, teljesen logikus.
Úgyhogy megyek is.
Elnézést.
Felség!
Ha szörnyű halált halok, ahogy megjósoltad,
tudd, hogy megtiszteltetés volt egy ilyen nagy uralkodót megismerni.
Merre menjek?
Fel, aztán előre? Merre...
Majd odakint megkérdem.
Szóval Mehmed megadásra szólított fel.
És kockára tetted az életed, hogy elhozd az üzenetét.
Főleg azt figyelembe véve,
hogy most olyan helyzetben van, amit el szeretett volna kerülni.
Megbeszéltétek, hogy ki mit mond?
Mindenkinek megvolt a replikája?
El is próbáltátok?
Neki is adhattatok volna szöveget! A hülyéje csak ül.
Ne nehezítsd meg a dolgodat!
Ha Myrin királynő nem kér meg, azonnal levágom a fejed.
Úgy emlékszem, északon is levágtad.
Egyébként köszönöm!
Rémes anya vagy, de okos királynő.
Ne nekem köszönd, hercegem!
Hanem?
Ja, persze! Thenio. Gondolhattam volna.
Thenio, a kedvenc fiad!
Gratulálok, bátyám! Velence a tiéd.
Örülök a sikerednek.
Miért örülsz?
Megkaptad azt, amiért megtagadtad a családodat.
Örülök neki.
- Én tagadtam meg őket? - Igen.
Látod? Mint mondtad, minden a régi.
Mit tervezel?
Harcolni akarsz a családoddal?
Csak egy családom van: ez itt.
Egyébként meg ez nem a te dolgod.
Nem egy Bongómiához hasonló apró, jelentéktelen országért jöttünk.
Fogd a drágalátos családodat, és tűnj el innen!
Egy esélyt kapsz.
Különben?
Különben az ellenségem vagy a holnapi csatában.
Te is azt kapod, amit az ellenségem.
Tyűha!
Azt mondod?
Azt.
Meg akarsz ölni, bátyám?
Menj el, herceg!
Kérlek! Ez egyszer fogadj szót, és menjetek el!
Kérlek, herceg!
Hallgass rá!
A többiek nem érdekelnek, de te menekülj el!
Ha elfelejtettétek volna,
mi bongómiaiak vagyunk.
A család nekünk szent.
Találkozunk holnap a csatatéren.
Összegyűjtött mindenkit, és most menőzik!
Okoskodik! Nem kérdeztem a véleményedet, te hülye!
Mit mondok most a szultánnak?
Bár megölne, és kész!
Igyekeztem, felség!
Nem hallgatnak a szép szóra!
Jó viszontlátni téged, herceg.
Van Dijk kapitány!
Észak az utolsó csepp vérig melletted áll, szultán.
Épségben visszatértél.
Elfogadták az ajánlatomat?
Nem igazán, szultán.
Isten tudja, hogy amit kívánok, az valóra válik.
Legyen a miénk a győzelem, és Allah csapjon le az ellenségeimre!
Legyen rajtunk áldás!
Úgy legyen!
Eljött az idő.
Bácsikám!
Nem jössz?
Jó nekem itt.
Akkor itt intézel mindent, megnyugodtam.
Pontosan, felség. Ne aggódj!
Te gyáva kukac! Félsz, hogy bajod esik!
Megint elbújsz, mint egy patkány, és a fedezékből lövöldözöl!
Sion hol van?
Ne aggódj! Biztonságba helyeztem a kis herceggel együtt.
Üzensz valamit?
A francia királynőnek?
Nem, semmit.
Megmondhatom neki:
"Visszament a családjához, nem hagyta el őket."
"Felejtsd már el őt, te ribanc!"
Rémes egy ember vagy!
A hülye.
Hasharia!
Ne szólj bele, kicsim! Hadd beszéljék meg a felnőttek!
Jaj, apa!
Jó, kicsikém?
Mehmed szultán!
Hát ennyi volt?
Remélem.
Hogyhogy?
Úgy, hogy ennyi volt, hacsak megint el nem menekülsz, Vlad.
Kiskorodban is ilyen voltál.
Ha akartál valamit, megszerezted.
Te csak harcolj férfiként!
A többit bízd rám.
Látjátok?
Majd meglátom, integetsz-e még,
amikor nemsokára megszorongatom a vézna nyakadat a csatában.
Beárullak Hódítónak.
Áruló Thenio!
Seggfej! Barom!
Köszönöm, hogy kifejezed az érzelmeidet, Larg!
Nagyjából mindenki egyetért.
- Gyerünk! - Fattyú!
Gyáva!
Elárultad a családodat!
Larg!
- Elég legyen! - De felség! Dühös vagyok!
- Dühös! - Megértelek, igazad van.
De jobban örülnék,
ha a dühödet a kaszabolásra használnád, Larg.
- Rendben! - Nos...
Te szukafia!
Orion! Vidd el Largot, és várjatok meg a seregnél!
Elegem van az ordítozásából!
- Én mit csináltam? - Orion!
Bocsánatot kérek.
Gratulálok a háborútokhoz!
De a csata előtt esetleg fussuk át,
ki kinek az ellensége, és ki kire haragszik halálosan.
Bonyolult a dolog, és nem akarok feleslegesen ellenségeskedni.
- Megkönnyítem a dolgodat. - Tessék!
Mindenki haragszik rád, herceg.
Úgyhogy pofa be!
Van Dijk kalóz! Elnézést kérek a Magyar Királyságban történtekért!
Tudnod kell, hogy többször is figyelmeztettem Krisztinát.
Megérdemelte.
Nézd meg ezt a zsákot!
Ezt húztad Krisztina fejére, amikor megölted őt.
Ha a háborúnak vége, a fejedet ebben viszem haza északra.
Nagy szavak ezek, de ne feledd, hogy én is itt vagyok,
kalóz!
Bocsánat, Márton! Igazad van.
A tiéd is befér.
Mindenki felejt.
De észak nem.
Majd meglátjuk.
Mi legyen?
Mi a terv? Áruld el! Talán segíthetünk.
Hátba támadod őket a seregeddel a nagy rohamkor?
Vagy mi a terv? Mondd el! De ne most!
Ne most! Fújjuk le! Rájöttek!
- A számról olvasnak! Ne! - Bátyus!
Komolyan gondolja.
Harcolni fog ellenünk.
Dehogyis, Hasharia!
Ő a bátyánk! Bongómiaiak vagyunk!
Megölnéd a testvéreidet? Mondd!
Mondd ki! "Nem öllek meg! Van egy tervem, Hasharia!"
Nem vagyunk gyerekek.
Ez nem a bongómiai szőlőskert, ahol futkostunk és játszottunk.
Nőj már fel!
Mert te felnőttél, bátyám?
Nagy lettél, ahogy akartad?
Nemsokára szemtől szemben állunk majd a világégésben.
Megölnéd a húgodat, akiért sírtál, amikor megégette magát?
Ne csináld, Hasharia!
Életemben egyszer szerettem valakit rajtatok kívül.
És elragadták tőlem.
Nekem kell elragadnom téged magamtól?
Jól értem?
Nincs is terved?
Miféle tervem?
Még okom sincsen, hogy éljek!
Meghalni jöttem ide!
Remélem, a testem nyugovóra tér ma ezen a földön.
Akit valaha ismertem és szerettem, hátba szúrt.
Nem bírom tovább.
Én is?
Nem, Hasharia, te nem. Te...
Mit keresel itt? Miért nem menekülsz?
Remélem, az én testem is ugyanott nyugszik majd.
Megtiszteltetés lesz veled meghalni.
Hasharia!
Már megint?
Mi már megint?
Már megint elhagysz?
Biztos?
Ezúttal magával fog vinni?
Anya!
Gyerekek!
Napfelkeltekor elmegyek Bongómiából.
És mikor jössz vissza?
Soha.
Most már nagyok vagytok, ezért dönthettek.
Velem akartok jönni?
Én nem. De te se menj, anya!
- Bongómiaiak vagyunk. A család... - Én elmegyek.
Bátyus! El akarsz hagyni?
Ne haragudj, de nem hagyom egyedül anyát.
Akkor napfelkeltekor légy a déli kapunál, Thenio!
Ugyanis...
nem ez az első eset, hogy elhagysz.
Remélem, most sikerülni fog.
Szerencsém, hogy ilyen fiam van, mint te.
Sajnálom, hogy nem adtam neked fiút.
Bátyám! Apámat megölték!
- Éljen! - Eljött a mi időnk.
- Nehéz döntéseket kell hozni. - Bátyám! Bármi lesz...
a hősöm vagy.
- Nehéz két dolgot cipelni. - Megölnéd?
Egyszerre egy babát...
Tudom, mit csinálok.
És egy nagy titkot.
Remélem, megleled, amit keresel.
Dobd le a terhet!
Ti, gyerekek, csakis magatokra tudtok gondolni!
Különleges vagy.
Bármit is érdemelnék...
Thenióval Bongómiát óvtuk!
Egy erkölcstelen nő ne papoljon erkölcsről!
Mindig ezt csinálod. Nem most hagysz el először.
Meg akarsz ölni? Remélem, most sikerül.
Meg akarsz ölni?
Herceg!
Mit csináltál?
Hasharia, nézz rám! Nézz rám, kérlek!
Hasharia!
Támadás!
Magyar szöveg: Szász Barna Iyuno