Jeg skal hevne moren din, kjære. Fordi nord ikke vil glemme.
DOMMEDAG
Hasharia! Min vakre datter.
Eller skal jeg si min dronning?
Dette er det lykkeligste øyeblikket en far kan oppleve.
Velkommen, far.
Takk...
for at du ønsket meg velkommen tilbake til Bongomia, landet jeg hører hjemme i.
Fra nå av står jeg til tjeneste for deg for alltid.
Hvor har du vært? La meg gjette.
Du har fått nye fiender som om vi ikke har nok problemer alt?
Min dronning, vennligst dropp disse ubehagelige sakene.
La oss fokusere på den nåværende lykken.
Jeg så deg styre over Bongomia.
Jeg vet ikke hvilke ord som kan uttrykke min lykke som far.
Desperasjon. Ja, desperasjon.
Du lette etter et land grunnet desperasjon.
Ingen tok deg vel inn?
Og så innså du at datteren din var dronningen, så du kom tilbake hit.
- Så snart du kommer hit? - Skam deg du også.
Du kunne ikke drepe meg i Venezia.
Du satte ræva på tronen, selv om forgjengeren din
- var dronningen og moren din. - Hold kjeft.
Folket ga henne tronen, Deres Majestet.
Ikke vær latterlig. Når har folk gitt noen en trone?
Selv i Roma skjer ikke det.
Folk vil se noen de kan relatere seg til, sir.
Kan de relatere til henne? Ikke få meg til å le.
Det var jeg som kjøpte undertøy til henne før hun giftet seg med Philip.
- Er ikke det sant? - Slutt å snakke.
Hvor tok Van Dijk deg?
Det osmanske riket.
- Det osmanske riket? - Ja.
Med invitasjon fra keiseren.
- Sultan Mehmet? - Ja.
- Ikke si at du gjorde noe. - Er du gal? Hva skulle jeg gjort?
Keiseren og jeg er veldig nære. Vi tenker likt.
Vårt verdenssyn, vår filosofi, måten vi ser ting på.
Alt er helt likt. Vi ble fortrolige venner.
Osmanene reddet oss visst fra den ungarske okkupasjonen.
Ja.
Han trodde jeg kunne ta tronen fra min mor.
Det var planen hans. Jeg forsto den ikke og rotet det til.
Da broren min tok over Venezia, gikk alt nedover.
Vent litt.
- Er din mor Venezias doge? - Ja.
- Myrin? - Ja.
Vent litt.
- Tok Thenio over Venezia? - Ja.
- Vent litt. Hva foregår her? - Han begynner å bli gammel.
Hjernen hans taklet ikke alt dette. Samme det.
- Jeg må ta Vlad. - Vlad?
Onkel, jeg klapper til deg.
Gir du meg ekko? Ta deg sammen. Gi deg selv.
Gi meg?
Takk himmelen. Datteren min er tilbake.
- Hva gjør denne her? - Hun sitter der fordi folk valgte henne.
- Hun mener faren min, Orion. - Min vakre baby.
Nå som jeg har sett deg på tronen, har jeg ikke noe imot å dø.
Vent litt. Hva er det?
Er det Kaleshs krone? Hva er i veien, jente?
Ta denne. Ok, sånn. Å, den er så vakker.
Se så vakker hun er. Så elegant. Så verdig.
Tronen har aldri sett slik skjønnhet. Og ingen har noensinne sett så bra ut.
Ta en prat med denne faren din, og send ham i eksil igjen, ok, kjære?
Ingen skal noe sted.
Det er noe veldig viktig som bekymrer oss alle.
Det stemmer. Dronning Hasharia har rett.
Jeg må fange Vlad så fort som mulig. Jeg lovet Mr. Erobrer.
Ditt ord er verdiløst. Jeg lovet den ungarske dronningen
at vi skulle støtte henne i hennes allianse mot osmanene.
Hva? Kvinne, er du gal? Jeg er i trøbbel. Skal du få meg drept?
Vi følger ingen lenger.
Nettopp. Vi må fange Vlad. Jeg lovet Mr. Erobrer.
- Jeg lovet dronningen. - De kidnappet Den lille prinsen.
Det er ikke noe "å" med det. Ting skjer hele tiden.
Alle blir kidnappet nå til dags. Noen blir gitt tilbake. Du betaler... Hva?
Min ville larve er...
Kom hit, svarte lam.
Hva kunne vi ikke diskutere ved hoffet,
så vi måtte samles rundt dette bordet igjen?
- Jeg forstår ikke bordfetisjen din. - Så vi kan se krigens sider bedre, sir.
"Vi kan se krigens sider... Er det sider her?
Er det sider av krigen på dette kartet? Er dette et kart?
Sier vi ikke til rengjørerne at det er et kart,
vasker de det bare og henger det opp.
Se på kartet. Du skulle sett Mr. Erobrers kart.
Det var noe.
Ja, fjell, åser, sletter, stemmer, deltaer, han har alt.
Han viser veien med en pinne.
Vi har Swabia. Det er ingen Swabia igjen.
Landet som heter Swabia ble stengt. De begynte i restaurantbransjen.
Man kan ikke gjøre forretninger her.
- Swabia er et hertugdømme. - Hertugdømme? Beklager.
Beklager, onkel.
Jeg endret kartet over middelalder-Europa.
De blå mennene irriterer meg. Vi har flyttet på dem i årevis.
Se på dette. Ingenting skjer.
Hva er dette? Plommer, epler, noe. Spiste du noe før møtet?
Alle representerer et land, sir.
Plommer representerer Frankrike, tørkede aprikoser Venezia.
- Brødet er ungarsk, eplet er osmansk. - Ta eplet. Ikke gå meg på nervene.
Skal jeg si at vi lagde et eple til ham?
Du trenger ikke si noe til osmanene. Vi lovet ungarerne.
Du lovet ungarerne, tidligere dronning Sion.
Forstått? Jeg lovet ingen.
Mannen har åpnet en ny tidsalder. Hvorfor går vi ikke inn i den?
Nok med denne kjærligheten fra øst. Det er vår tids sykdom.
Hvis du hadde tatt moralen fra øst i stedet for vesten,
ville du hatt en hederlig holdning som Caren.
Du vet ikke at den holdningen tok livet av Caren.
Mary drepte Caren.
- Er Caren død, mamma? - Ja. Hun drepte henne.
Hadde jeg ikke vært på hennes side, hadde jeg delt Carens skjebne.
Du forstår meg ikke. Den ungarske dronningen er ingen spøk.
Men Mr. Erobrer bare tuller. Han erobret Konstantinopel.
Nok! Arvingen er kidnappet.
Ingen krig bekymrer oss. Dessuten har vi ingen venner.
- Dronningen har rett. - Å, for et show.
Jeg tipper at...
den ungarske kommandøren Marton stjal arvingen.
Kanskje for å hevne hans lidenskapelige kjærlighetsaffære med Sion.
Det er trolig dronning Isabeus verk, vår tidligere konges engangsligg.
Kanskje kona di stjal ham. For gjelden vi skylder henne.
Kanskje kona di stjal ham. Hva tror du?
Jeg tipper... Du vet.
Ja. Vel...
Du vet.
For første gang har jeg ikke noe å komme med. Jeg er så flau. Ikke se på meg!
Hvorfor skjedde dette?
- Slave. - Han er blond. Du er overrasket.
Hva?
Når ble du skitten igjen? Selvsagt. Bongomia ødelegger alle. Hva vil du?
- Ingen kvinne. - Hva i helvete gjør du midt i et møte?
Du kan ikke storme inn og si det. Finn deg en kvinne på markedet.
Det er ikke sånn. Kvinnen er ikke her.
- Mener du som en mektig person? - Han mener ammen, idiot.
Slave. Hun ble kidnappet med babyen.
- Hvorfor er du her? - Å, Sangu er her.
- Men kvinne... - Kom deg ut, mister.
- Ut. - Sangu.
Skal vi bekymre oss for kvinner?
Du ser bedre ut hver gang jeg kommer.
- Sangu, har du nyheter? - Da blir det nyheter.
Ting er et rot, verden brenner.
Ikke vandre for mye.
Å, der går Frankrike.
- Sir, det er Venezia. Frankrike er... - Beklager.
- Hvilke nyheter har du til oss? - Ikke til deg, dronning, til prinsen.
- En beskjed fra Vlad. - Vlad?
- Hva sier han? Hva skrev han? - Jeg har ikke åpnet den ennå.
Jeg har gode og dårlige nyheter.
De gode nyhetene er at Vlad kidnappet gutten.
- Er det de gode nyhetene? - I det minste vet vi hvem som tok ham.
Hva om beskjeden sa "Pedro Mendes tok barnet." Hvem er det?
Finn ham om du kan. Så vi hoppet over et steg.
- Og de dårlige nyhetene? - Han sier: "Kom og ta ham."
Det gir ikke mening. Hvorfor skulle Vlad kidnappe ham?
Han prøver å lure oss inn i en felle.
Enkelt. Han tapte, han taklet det ikke og ble rasende.
- Mot osmanene? - Ikke osmanene. Mot meg.
Vi konkurrerte i nord.
Han bærer nag til meg fordi eksen min, Caren, valgte meg over ham.
Dette er planen hans. Først fikk han Caren drept av ungarerne.
- Fransk... - Nok.
Og så sementerte han hevnen sin ved å kidnappe babyen.
- Er det alt? - Ta plommen og fortell oss, Sion.
Jeg sier bare det første jeg tenker på. Kom igjen, fortell.
Sangu. Du vet hva du skal gjøre.
- Du vet ingenting. - Nei.
Jeg er glad du sa det, prins. Ellers hadde jeg gjort noe annet.
Min dronning.
Hvor kaller han på deg?
- Dessverre får du aldri vite det. - Hva gjør du, din idiot?
Hasharia, det er dette store keisere gjør.
Store keisere som meg og Mehmet sier aldri
hvor de skal på kampanje.
Hvor skal vi?
- Jeg skal drepe deg. - Selvfølgelig vet jeg det.
Men jeg sier det bare når vi marsjerer, ok?
Orion, Larg.
Samle alle som kan holde en pistol, og som vil slåss med meg.
Ja, Deres Majestet.
Spørsmålet er om vi har ressursene til en slik ekspedisjon.
Ikke tenk på det, min dronning.
Kom igjen!
Hva er dette? Penger?
Du kan ikke tjene dem med arbeidet ditt. Du så hva han gjorde, ikke sant?
Han stjal det nok fra noen fattige.
Men fattige burde lære å beskytte eiendommen sin.
En liten gave til dronningen av Bongomia.
Bra. Jeg har ikke råd til å spørre hvor det kom fra.
Bror, bruk alt til å forberede deg på krig.
Ja, min dronning. Idiot.
Dette er første gang jeg har sett folk så ivrige etter å slåss.
Selv jeg ble oppmuntret av folkemengden.
- Bra. Er forberedelsene ferdige? - Ja. Prinsen tar seg av det selv.
Det er det som bekymrer meg.
Han har ikke forlatt smia. Jeg tror han har dekket alle med rustning.
Jeg visste ikke at det var så mange i Bongomia.
Det er stappfullt.
Jeg håper jeg kan være en leder verdig dem.
Ikke vær redd, min dronning.
- Det kan ikke være noe annet. - Far?
Det er en ære å kjempe bak, min dronning.
Det er en ære, far.
Min lille datter har blitt voksen.
Hun har blitt en flott, vakker dronning.
Hun har hele nasjonen bak seg, og hun skal i krig.
Vis mamma hvordan du kjemper.
- Vi har alt sagt farvel. Det er over. - Ingen farvel. Vi drar sammen.
Jeg kan ikke la deg kjempe alene.
- Hva gjør du? Er dette uteksamineringen? - Dronningen har rett.
Si til dronningens mor at vi ikke burde prøve å redde henne på slagmarken.
Be dronningens far tenke på seg selv. Min datter er ikke en gatevalp.
Hvor er de?
- De var her for en time siden. - Larg, si det.
Ja, Deres Majestet, dette stedet var fullt av folk.
Det er noen der borte.
- Hvor? - Ta ham!
- Løp! - Stopp!
- Løp! - Kom hit! Ikke løp! Kom hit!
- Kom hit! - Ikke stikk av!
Kom hit. Kom hit.
Slipp meg, vær så snill.
- Hold kjeft. - Min dronning.
Tilgi meg, min dronning. Jeg har ikke gjort noe.
Vær så snill. Jeg har ikke gjort noe.
- Hva skjer? Hvem ga deg disse? - Jeg gjorde det!
En liten pause.
Ga du krigsbyttet til folket?
Ja... Det gjorde jeg. Spiller det noen rolle?
Før eller etter krigen. Jeg ville muntre dem opp.
Idiot, vi skulle bruke det til forsyningene til hæren.
Ser du den nye dronningen? Du er så naiv. Tenk strategisk, jente.
Tenk at du er Vlad mot en hær.
De er stivpyntet. De har tatt på seg alle smykkene.
En hær som tar seg av personlig hygiene.
De har på smykker. Du vil tenke: "Hva slags hær er det?
De må ha beseiret alle hærene, og de har så mye tyvegods at de må ha det på seg.
Sånn er det. Vi starter krigen kanskje åtte, ti, til og med 14-0.
- Min dronning. - Idiot.
- Ja, kom.
Du gjør meg til en brormorder i min unge alder.
Min dronning. Hasharia, ikke ta deg bryet.
Jeg føler det ikke engang. Jeg har verdens sterkeste rustning.
Jeg smeltet alle dørene,
vinduer, rammer, piper, panner og sverd i landet og lagde denne.
Er det derfor du har vært i smia hele morgenen?
Jeg er djevelsk smart, hva, Larg? Hvor er alle sammen?
De stakk av med alt gullet.
Hva skjedde, Hasharia? De bukket for deg her på basaren.
De kunne ikke vente med å ofre sitt liv for deg.
De fikk litt gull og stakk.
Det er sånn folk er, Hasharia. Hør her, hvor har den mannen blitt av?
Ser du?
De lever ikke i velstand av en grunn.
Du er ny, du lærer.
Prinsen har rett.
Ikke vær redd, uhell skjer i en dronnings tidlige dager.
- Jeg har vært der, ungarerne angrep meg. - Ja, nettopp.
Husker du min første dag som konge?
Den ungarske prinsen kom straks. Ting skjer, ikke noe problem.
Fokuser på resultatet. Siden vi er hæren som skal på kampanje, kom an.
Første stopp er Jerdap-skogen. Jeg tar ledelsen.
- Måtte himmelen hjelpe oss. - En pause.
- Trenger du hjelp? - Kom igjen!
Kom igjen.
Hent hestene.
En natt i jungelen i Jerdap
Før krigen
JERDAP-SKOGEN
- Orion! - Orion.
- Larg, Orion har besvimt. - Orion?
- Går det bra? - Orion?
Orion, går det bra? Orion, går det bra?
Hvordan kan han ha det bra? Han kollapset av sult.
Vi har ridd i tre dager uten en anelse
fordi den idioten sa vi skulle til Jerdap-skogen.
Hvordan er dette en kampanje?
Hvorfor ble jeg involvert i denne dronning-greia?
Du gjør det veldig bra, og du er flink til alt du gjør.
Jeg er stolt av deg.
Mamma, jeg vet hva du prøver på.
Jeg respekterer deg, men slutt. Det gjør meg mer deprimert.
Hadde ikke Prins gitt bort tyvegodset, hadde ikke dette skjedd.
Jeg startet en kampanje som om dette er en ferie. Jeg har ingen hær eller noe.
- Orion er død. - Hva?
Hva?
Bare tuller.
Vi er så nervøse.
Jeg spøkte for moro skyld.
Det var upassende. Unnskyld.
Og jeg...
- Jeg har det heller ikke bra. - Hva skjedde med meg?
Orion.
Nei, dette fungerer ikke.
Larg, få Orion bak deg. Så spiser vi Orions hest.
- Si til din far at jeg ikke spiser hest. - Har hun en bedre idé, spiser vi det.
Si til faren din at jeg ikke spiser hester. Hvis han vil spise, kan han det.
Jeg... Jeg tror ikke jeg klarer det.
Larg.
Hvis jeg dør, spis meg og gå videre.
Alt er for Bongomia.
Takk, Orion. Takk.
Skam deg.
- Spesielt deg. - Orion.
Innser du hva du har gjort? Jeg testet deg.
Hvordan kan du spise folk?
Du kan ikke spise meg. Det kan du bare ikke.
Jeg lar meg ikke bli spist.
Ingen spiser Orion.
- Uansett, hele... - Slutt, Larg.
- Du siklet da du hørte ideen. - Orion, jeg er fornærmet.
Flott. Vi er sultne. Vi vet ikke hvor vi er.
Og vi må overnatte i jungelen i Jerdap. Vi trenger et mirakel nå.
Jeg tror himmelen hørte deg, far.
Hola amigos!
- Jeg trodde ikke du kunne gå baklengs. - Jeg er vel vant til det.
Ja, du er vant til det. Nå ser du ikke engang på meg.
Ikke irriter meg. Du stirrer ut i det fjerne.
Man skulle tro du tenkte på noe dypt og meningsfullt.
- Jeg tenker på Kvinne, Deres Majestet. - Det er meningsfullt.
Kjærlighet er vakkert. Jeg har aldri opplevd det.
Elsker du henne så høyt?
- Skammer du deg, eller får du anfall? - Skammer meg.
Greit. Ikke vær flau rundt meg igjen.
Jeg forstår deg. Selv om du er en slave, kan du telle som menneske.
Du har følelser og sånt.
- Savner du henne? - Veldig.
Jeg ville ofret livet for å se henne igjen.
- Det er nok det som vil skje. - Hvorfor?
For en så dum gjeng har vi lurt døden altfor mange ganger, Slave.
Jeg føler at vi treffer blink nå. La oss bare dø uansett. Se på oss.
Det går bra. Det er verdt det for henne. Jeg elsker henne høyt, Deres Majestet.
Vet du hvor rørende det er?
Du er på reise med en dyp kjærlighet i hjertet.
Det er så fint.
Du er som en ridder, du jakter på den du elsker.
Men vær realistisk, hun kan ha blitt drept på voldelig vis.
- Hva? - Ja.
Vlad er en galning.
Når vi kommer dit, kan han si: "Kvinne? Trenger du henne? Jeg drepte henne."
- Vær forberedt. - Det vil han ikke.
- Hvorfor skulle han det? - Jeg sier det kan skje.
Jeg sa ikke at det ville skje. Få de dårlige tankene ut av hodet ditt nå.
Jeg tenkte ikke på det før du nevnte det.
Hva? Idiotene våre er også der.
Hei! Kusken!
Hjelp meg.
Jeg får ikke tak i foten, stopp!
- Kan du ikke... - Jeg tar ikke av rustningen, sa jeg.
Fortsett.
Jeg kan ikke tro det. Jeg kan virkelig ikke tro det.
Ser du dette?
Se på min Bongomia-familie.
Ikke rart vi sier: "Vi er Bongomiere. Vi gjør ikke noe galt mot familien."
Jeg var ikke her i tre hele dager. Sa du ikke: "Hvor er han?"
Hvor var du i tre dager?
Vi overnattet på et vertshus en halv dags reise unna.
Vi spiste vilt og drakk vin. Vi sov i våre varme senger.
Verten ordnet en vogn, og vi kom hit.
Dronningen stilte et spørsmål. Svar ordentlig.
Jeg svarte på spørsmålet. Skal jeg stave det?
Hva mener du? Hvor fikk du pengene fra?
Sangu ranet Van Dijk. Han ga oss pengene.
Jeg brukte dem.
- Hadde du penger da vi sultet? - Sultet du, Hasharia?
Det er et helt lam foran deg.
Jeg ville sagt det i Bongomia om du ikke hadde hastet med å dra.
Uansett, vi har en krig å utkjempe. De vil vende oss mot hverandre.
La oss være motiverte.
Jeg skal drepe deg.
La meg drepe ham! Dette er det beste jeg kan gjøre for Bongomia!
- Nei, vent, Bongomia... - Mamma.
Slipp henne.
Slipp henne! Kom igjen!
Tror du at du har en sjanse mot en uovervinnelig rustning?
Prins, unnskyld oss, vi prøver å sove.
Beklager, onkel. Ansiktet mitt brant i dag.
Derfor måtte jeg lage lyd.
Jeg brenner ikke hver dag.
Det gjør vondt nå. Forstår du? Jeg tjener penger med fjeset.
- Du har aldri jobbet for pengene. - Inntil videre.
Vi burde latt deg brenne.
Han hadde blitt stekt så godt i rustningen om vi hadde latt ham.
- Larg ville spist ham med en gang. - Orion.
Jeg vet det. Du sover ikke.
Så hvorfor forblir du sånn?
Tror du at du kan lure meg? Ingen med halv verdighet kan sove her.
Hva sa jeg? Vær litt grei med meg. Jeg ble brent.
Ingen av dere har blitt brent, så dere føler meg ikke.
Hasharia ble brent da hun var liten.
- Jeg? - Ja.
Jeg husker det.
Min dronning, det var suppen. Det var mitt første år i hæren.
Ikke kall denne uvitende gjengen en hær og irriter meg.
Ja, jeg husker det.
Husker du hvordan du ropte, Hasharia?
Hvordan skjedde det?
Du gikk på kjøkkenet den dagen, min dronning.
Du elsket å tulle rundt da du var barn.
Ja.
Du var ikke høy nok, så du dyppet hånden rett i gryta.
- Thenio gråt mye. - Ja.
- Broren min? - Ja.
- Gråt broren min for meg? - Gråt? Han knakk sammen.
Han sa: "Søsteren min mistet hånden", hele dagen.
Det var et show.
Jeg må ha vært veldig liten. Jeg husker det ikke.
- Det er ingen spor av det. - Vi tok olje og sukker på den.
De eldre gjorde det, så det var det vi gjorde.
Gode, gamle dager.
Ja, det var gode tider.
Sion, la oss ta noe på ansiktet mitt. Så jeg ikke får arr.
Ok, vi gjør det i morgen.
Ansiktet ditt blir bra.
- Hvorfor det? - Fordi du ikke har noe ansikt.
Det er morsomt. Den var god.
Så du hvordan hurpa svarte?
Hun er smart og tar etter faren sin.
Jeg har ikke noe ansikt, sier hun.
- Hun traff spikeren på hodet. - Jeg er også sånn.
Jeg kan ikke tro at jeg er så lik min onkels datter.
God natt. Ikke lag for mye lyd.
Det er krig i morgen.
Det er minst syv eller åtte av dem.
Jøss, onkel.
Du er Bongomias smarte ansikt i matte. Studerte du astronomi?
Er det dag eller natt nå? Si det uten å se.
Hvis det var én til av oss, kunne vi banket dem.
Det er ikke nok.
Det hadde vært bedre med flere folk.
De er opplærte soldater.
Noen av oss kan jo ikke slåss.
Snakker du til meg?
Nei, Deres Majestet.
Det våger jeg ikke. Jeg...
Skam deg.
Jeg er ikke overrasket. Han vurderte å spise meg.
Hold kjeft! Hold kjeft!
Ingen skal slåss.
Fordi vi kom hit for en gisselutveksling.
Vi må gi noe til gisselutvekslingen, vet du.
Om vi tok babyen, hva vil du gi tilbake?
Hjertet mitt. Jeg vil gi hjertet mitt til Vlad.
Jeg har en plan, men jeg må ta sønnen min først.
Kvinne!
- Jeg kom for deg! - Jeg visste det, Slave!
- Jeg visste du ville komme! - Selvfølgelig!
Om det så kostet meg livet.
Jeg ba til himmelen hver natt om å ikke la meg dø før jeg så ham.
Kvinne! Alt er for kjærlighet.
Er han gal, eller?
Sa jeg noe galt, Deres Majestet?
- Er du ferdig med kjærlighetsgråt? - Jeg er ferdig.
Greit, du blir med meg.
Se på meg.
Uansett hva som skjer der ute, vil ingen av dere komme.
- Du venter her. - Hvorfor?
Jeg må diskutere noe privat med Vlad. Idiot! Hvorfor tror du? Så du ikke dør.
Jeg ser på deg.
Ingen av dere har en dødelig rustning smidd ved å smelte 87 sverd.
Ingen.
Ingen stjeler sønnen min.
Men...
- Deres Majestet. - Min herre.
Snublet jeg over en stein? Er det en stein?
- Er det en stein? - Ja, det er en stein.
Ok. Gå tilbake til setet ditt.
Vel, vel, vel.
Min gamle venn Vlad fra Valakia.
Faen ta.
- Går det bra? - Takk.
Å ha en uovervinnelig rustning har sine ulemper.
Så udødelighet har også en pris, Vlad.
Akkurat.
Jeg er uknuselig nå.
Jeg knekker ikke. Jeg kan ikke knekkes.
Jeg kan ikke knekkes av noe
Samme det!
- Hva skjedde med ansiktet ditt? - Jeg kjempet mot en drage i klippene.
Jeg falt på et fyrfat. Glem det. Jeg kom hit for å hente sønnen min.
Ja, jeg vet du vil slåss med meg om det. Jeg forstår. Du vil ha krig.
- Her. - Du får krigen din.
Her.
Her. Ta henne også.
Hva skjer?
- Er det alt? - Det er alt.
Du er en utrolig dum person, Vlad.
Hvorfor ba du meg komme hit om du skulle gi ham fra deg av frykt?
Du kunne ha satt ham i en vogn med to vakter og sendt ham.
Jeg har reist langt.
Du er redd for udødelighetsrustningen, jeg ser det i øynene dine.
Du hadde dem vidåpne. Jeg skjønner. Det går bra.
Men jeg kan ikke avstå fra å bruke denne rustningen. Jeg er så sint på deg.
Sir, hvis dette er ekte, og jeg ikke har blitt gal, skal vi dra nå?
Sir, er du motedesigner? Tror du ikke jeg ville fortalt smedene
om jeg ville ha en dyp kløft på rustningen min?
- Hvorfor tar du initiativet? - Han ødela jernet!
Skal vi dra nå?
Hva var det?
Vet du hva det er, Vlad?
Det er nok det siste du vil høre.
Hva betyr det?
Jeg stilte deg et spørsmål da vi møttes i nord.
Husker du?
Nå er det på tide å svare på det spørsmålet.
Dette er enden av veien, Vlad Dracula.
Da jeg var liten, hørte jeg et vakkert ordtak i det osmanske palasset.
For hvert triks jegeren kan, kan bjørnen en vei ut.
Vet vi ikke hvem som nådde slutten?
Tusen takk for at du brakte ham til meg, Prins.
- Visste du det? - Visste hva, Deres Majestet?
Visste du at Vlad ville bringe hæren hit?
Jeg er fornærmet nå.
Jeg sendte deg beskjed med Sangu med en gang.
- Spiller du et dobbeltspill? - Jeg kan ikke spille spill.
Jeg glemte hvem jeg lovet hva.
Dette er ikke bra.
- Ikke bra i det hele tatt. - Fyren rev meg opp som et brev.
Spiser du stein? Hvordan revnet du jernet?
Hva?
Det er ingenting, ikke la meg plage deg nå.
I morgen ved soloppgang, i et terreng jeg ikke ville valgt,
skal jeg kjempe en kamp
mot en ganske sterk hær hvis antall jeg ikke er sikker på.
Du satte meg i denne posisjonen.
Hvordan skal vi fortsette?
Vi kan sende en melding: "Vi møtes igjen neste måned."
Eller la oss rømme om natten, de sover nok nå.
De hører oss nok ikke om vi er stille. De er slitne.
Du går til dem.
Du gir dem en beskjed fra meg.
Hvem, meg?
Si at jeg gir dem én sjanse til å overgi seg og underkaste seg osmansk styre.
Ok.
Jeg tenker høyt.
I tilfelle planen ikke gir mening for dem, hva skjer da?
Da bringer du nok ikke beskjeden tilbake.
Hvis de ikke går med på det, dreper de deg.
Hva er det du ikke liker?
Nei, alt er greit for meg. Det gir mening.
Så jeg drar.
Jeg beklager.
Min Sultan, hvis jeg dør forferdelig og ikke kommer tilbake slik du nevnte,
vil jeg du skal vite at det var en ære for meg å møte en stor hersker som deg.
- Hvilken vei? - Opp og så rett?
Hvordan er jeg...
Jeg spør utenfor.
Så Sultan Mehmet vil at vi skal overgi oss.
Og du kom helt hit for å levere beskjeden og risikere livet ditt.
Spesielt da vi tok ham i en situasjon han nok aldri ville være i.
Delte dere disse ordene?
Sa du: "Du sier dette. Jeg sier det", eller hva?
Øvde du før meg?
Du burde gitt ham noen replikker. Idioten sitter sånn.
Ikke utfordre skjebnen.
Uten dronning Myrins ønske hadde jeg tatt hodet ditt.
Du har tatt hodet i nord også.
Takk, forresten.
Du er en forferdelig mor, men en smart dronning.
Min prins, det er ikke meg du burde takke.
Hvem?
Å, akkurat.
Thenio, jeg burde ha gjettet det.
Favorittsønnen din, Thenio.
Gratulerer, bror. Du hersker over Venezia nå.
Jeg er glad på dine vegne.
Hva gjør deg så glad?
Du har endelig en trone verdt å vende familien ryggen for. Det gjør meg glad.
- Jeg vendte familien ryggen? - Ja.
Som du sa, samme gamle.
Hva skal du gjøre? Slåss mot familien din?
Jeg har bare én familie, og den er her.
Dessuten er det ikke din sak.
Vi er her for mer enn et lite og verdiløst land som Bongomia.
Så ta din dyrebare familie og dra herfra.
Jeg gir deg én sjanse.
Ellers?
Ellers ser jeg på deg som en fiende på slagmarken i morgen.
Jeg skal gjøre mot deg det jeg gjør mot fienden min.
Jøss. Sier du det?
Jeg sier det.
Skal du drepe meg, bror?
Gå vekk, Prins.
Vær så snill, hør på meg for en gangs skyld og ta alle og dra.
Vær så snill, min prins, hør på Thenio.
Jeg bryr meg ikke om resten, men gå vekk.
I tilfelle du glemte det.
Vi er bongomier.
Vi gjør ikke noe galt mot familien.
Ses i morgen tidlig på slagmarken.
Han har samlet alle de folka og viser seg frem.
Han sier ditt og datt. Som om jeg ba om din mening, idiot!
Hva skal jeg si til Sultan nå?
Jeg skulle ønske han drepte meg.
Jeg gjorde mitt beste.
Jeg snakket med dem, men de vil ikke høre.
Min prins, så hyggelig å se deg igjen.
Kaptein Van Dijk.
Nord er med deg til siste dråpe av sitt blod, Sultan.
Nå som du er tilbake i god behold,
antar jeg at de godtok tilbudet mitt, Prins?
Ikke egentlig, min Sultan.
Gud vet at det hjertet mitt ønsket, ble oppfylt.
Måtte seieren bli vår og Allahs vrede være på dem i morgen.
Måtte kampen vår være velsignet.
Det får så være.
Tiden er inne.
Onkel.
Kommer du ikke?
Jeg har det bra her.
Så du bestemmer her. Jeg er lettet.
Det stemmer, ikke vær redd.
Du er så feig. Du er redd noe skal skje med deg.
Du kommer til å gjemme deg som en rotte og stikke piler bak ting, ikke sant?
Hvor er Sion?
Ikke vær redd, jeg har tatt henne og arvingen i sikkerhet.
Har du noe å si?
- Til Frankrikes dronning? - Nei, det har jeg ikke.
Jeg kan si til henne:
"Han gikk tilbake til kona og barna Gi slipp på ham, hurpe."
For et dårlig menneske du er!
Idiot.
Hasharia.
Ikke bland deg, jente, ok? La de voksne snakke seg imellom.
Å, pappa!
Ok, vennen?
Sultan Mehmet.
Så det er her?
Jeg håper det.
Hva betyr det?
Det betyr at det er her, med mindre du ikke løper som en rotte igjen.
Du var den samme da du var liten.
Når du bestemte deg for noe, gikk du for det.
Bare slåss som en mann.
Og jeg tar meg av resten.
Ser du?
Vi får se om du kan gjøre...
slike gester når jeg kveler den ynkelige halsen din på denne slagmarken.
Jeg skal fortelle Mr. Erobrer om deg.
Bu! Forræder Thenio!
Kødd! Rasshøl!
Takk for at du uttrykker følelsene dine, Larg.
Vi er alle mer eller mindre på samme side som deg.
Nå! Drittsekk! Feiging!
Kongen som forrådte familien sin!
Larg. Unnskyld meg.
Men, Deres Majestet, jeg er veldig sint! Veldig!
Jeg føler deg. Du har rett. Men jeg blir gladere
om du bruker sinnet til å rive fiendene dine i biter i kamp.
- Ja! - Nå...
Din jævel!
Orion, ta Larg og vent på meg ved hæren, fort!
Jeg er ferdig med krigen hans. Gå!
- Hva har jeg gjort? - Orion.
Jeg beklager til alle.
Først og fremst, gratulerer med krigen vår.
Før vi begynner, vil jeg gjerne dobbeltsjekke
hvem som er fiender med hvem.
Det begynner å bli komplisert. Jeg ser ikke etter en meningsløs krangel.
- La meg gjøre det enkelt for deg. - Vær så god.
Vi bærer alle nag til deg, Prins.
Så hold kjeft.
Pirat Van Dijk, jeg beklager det som skjedde i Ungarn.
Jeg har advart Caren mange ganger.
Hun fortjente det.
Se nøye på denne sekken, dronning.
Dette er sekken du la over hodet til Caren da du drepte henne.
Når krigen er over, tar jeg hodet ditt med meg nordover i den.
Du har store ord, men du glemmer at jeg er her.
Pirat.
Beklager, Marton. Du har rett.
Jeg skal få plass til ditt også.
Alle glemmer det. Nord gjør ikke det.
Vi får se.
Hva skal vi gjøre?
Hva er planen? Fortell oss. Det kan være noe vi kan hjelpe med.
Vil du angripe dem og knuse dem når de sier angrip?
Hva skal du gjøre? Men ikke si det nå. De ser på meg.
De har skjønt det. Avlys planen. De leser på leppene mine nå.
Bror. Han mener det.
Han vil kjempe mot oss.
Aldri i livet, Hasharia.
Han er broren vår. Vi er bongomier.
Skal han drepe søsknene sine? Si det.
Si det. Si: "Det skjer ikke. Jeg har en plan."
Vi er ikke barn lenger.
Dette er ikke på vingården Bongomia der vi pleide å løpe og leke sammen.
Voks opp.
Så du er voksen nå, bror? Har du blitt så stor som du ville bli?
Vi møter hverandre i apokalypsen snart nok.
Skal du drepe lillesøsteren din som du gråt for da hånden hennes ble skadet?
Hasharia, ikke gjør dette nå.
Jeg har elsket noen andre enn dere to én gang i livet.
Og han ble tatt fra meg.
Er det jeg som skal ta deg fra meg nå, bror?
Har jeg rett? Har du ingen plan?
Hvilken plan?
Jeg har ingen grunn til å leve.
Jeg kom hit for å dø.
Jeg håper kroppen min hviler fredelig på jorden i dag.
Alle jeg kjente og elsket dolket meg i ryggen.
Jeg klarer ikke mer.
Jeg også?
Nei, ikke du, Hasharia. Du...
Hva gjør du her uansett? Hvorfor drar du ikke herfra?
Da håper jeg at kroppen min blir lagt i samme jord, bror.
Det ville være en ære å dø med deg.
Hasharia.
Igjen?
Igjen hva?
Skal du forlate meg igjen?
Er du sikker?
Tar hun deg med seg denne gangen?
Mamma! Mamma!
Barn.
Jeg forlater Bongomia rett før soloppgang.
- Når kommer du tilbake? - Det gjør jeg ikke.
Du er voksen nå. Så jeg lar deg bestemme.
- Vil du bli med meg? - Nei. Du burde heller ikke dra, mamma.
- Vi er fra Bongomia. Vi gjør ikke... - Jeg drar.
Bror, skal du forlate meg?
Beklager. Jeg kan ikke la moren min være alene, Prins.
Så vær ved sørporten ved soloppgang, Thenio.
Du skjønner...
dette er ikke første gang du forlater meg, bror.
Jeg håper du lykkes denne gangen.
Så heldig jeg er som har en sønn som deg.
- Beklager at jeg ikke ga deg en sønn. - Faren min døde ikke, han ble drept.
Lenge leve!
Nå begynner vår tid.
- Krever det vanskelige avgjørelser... - Uansett hva...
- Thenio! - ...er du min helt.
- To ting er tøft å bære. - Skal du drepe Prins?
- En bærer et barn... - Jeg vet hva jeg gjør.
- ...den andre en hemmelighet. - Håper du finner det du søker.
Vekter du må bli kvitt...
For dere er bare stakkars barn som bare tenker på seg selv.
Du er spesiell.
Thenio og jeg gjorde det for å beskytte Bongomia...
Skal vi høre på en kvinne uten moral?
Dette er ikke første gang du forlater meg, bror.
- Skal du drepe meg? - Jeg håper du lykkes.
Skal du drepe meg?
Prins!
Hva gjorde du?
Hasharia, se på meg. Vær så snill, se på meg.
Hasharia. Hasharia.
Angrip!
Tekst: Henriette Styrvold Iyuno