Îţi voi răzbuna mama, copilă.
Pentru că Nordul nu uită niciodată.
ZIUA JUDECĂŢII
Hasharia !
Frumoasa mea fiică !
Sau să-ţi spun Regină ?
Un tată nu poată trăi un moment mai frumos decât acesta.
Bine ai venit, tată !
Mulţumesc
că m-ai primit înapoi în Bongomia, ţinutul care mi-este casă, Regină.
De acum, voi fi mereu la dispoziţia ta.
Pe unde ai umblat ? Nu-mi spune !
Ţi-ai făcut noi duşmani, de parcă n-am avea deja destule probleme.
Regină, să lăsăm deoparte discuţiile acestea neplăcute !
Să ne gândim la fericirea din prezent !
Te văd pe tronul Bongomiei.
Nu-mi găsesc cuvintele să-mi exprim bucuria pe care o simt, ca tată.
Disperare !
Da, disperare.
Ţi-ai căutat o altă ţară, pentru că erai disperat.
Nu te-a primit nimeni, nu ?
Când ai aflat că fiica ta este regină, te-ai întors aici.
Începi imediat cu cearta ?
Şi ţie să-ţi fie ruşine, Hasharia !
Nu ai fost în stare să mă omori cu sfeşnicul acela.
Mai mult, ţi-ai însuşit tronul,
chiar dacă predecesoarea ta îţi este mamă.
Linişte !
Poporul a pus-o pe tron, Majestate.
Nu fi caraghios, Larg !
Cum să o pună poporul pe tron ?
Nici în Roma nu e posibil aşa ceva.
Oamenii vor un conducător care să le semene.
Şi ea le seamănă ?
Nu mă faceţi să râd !
Eu îi cumpăram chiloţi şi sutiene
până să se mărite cu Philip, odihnească-se în pace !
Nu mai vorbi !
Unde te-a dus Van Dijk ?
În Imperiul Otoman.
- În Imperiul Otoman ? - Da.
La invitaţia împăratului.
- A sultanului Mehmed ? - Da.
Sper că nu ai făcut vreo prostie !
Ai înnebunit ? Ce puteam să fac ?
M-am împrietenit cu împăratul.
Gândim la fel.
Avem aceleaşi concepţii, vedem lucrurile la fel.
Ne potrivim în toate.
Am devenit prieteni foarte apropiaţi.
Şi am aflat că otomanii ne-au salvat de ocupaţia ungurilor.
Da. El a crezut că eu îi pot lua mamei tronul Veneţiei.
Acesta era planul lui, foarte bun, de altfel.
Cum eu nu l-am înţeles, am dat greş.
Când fratele meu a preluat Veneţia, totul s-a dat peste cap.
Stai puţin !
- Mama ta este pe tronul Veneţiei ? - Da.
- Myrin ? - Da.
Stai puţin !
- Şi Thenio a preluat tronul ? - Da.
Stai puţin ! Ce se întâmplă ?
Începe să îmbătrânească.
Mintea lui nu poate procesa atâtea informaţii.
- Eu trebuie să-l prind pe Vlad. - Pe Vlad ?
Unchiule, îţi dau o palmă !
De ce repeţi tot ce spun ? Revino-ţi !
- Stăpâneşte-te ! - Să mă stăpânesc ?
Slavă cerului ! S-a întors fiica mea !
Ce caută aici ?
A fost aleasă de popor.
Se referă la tata, Orion.
Fiica mea frumoasă !
Acum, că te-am văzut pe tron, aş muri fără regrete.
Stai puţin ! Ce este asta ?
Este coroana lui Kalesh ?
Cum se poate ?
Ia-o pe aceasta ! Aşa !
Ce frumos !
Priviţi ce elegantă şi frumoasă este !
Ce maiestuoasă este ! Tronul nu a mai văzut aşa frumuseţe.
Şi nimeni nu a mai arătat aşa de bine.
Stai puţin de vorbă cu tatăl tău şi, pe urmă, îl trimiţi în exil, da ?
Nu pleacă nimeni nicăieri.
Avem o problemă care ne priveşte pe toţi.
Exact.
Regina Hasharia are dreptate.
Trebuie să-l prind pe Vlad cât mai repede. I-am promis sultanului.
Cuvântul tău nu are nicio valoare.
Eu i-am promis reginei Ungariei
că are sprijinul meu în alianţa împotriva otomanilor.
Poftim ?
Ai înnebunit ? Eu am încurcat-o. Vrei să fiu ucis ?
De acum, nu mai ascultăm de nimeni !
Exact. Trebuie să-l prindem pe Vlad. I-am promis sultanului.
Iar eu, reginei Ungariei !
Micul Prinţ a fost răpit !
- Vai ! - Niciun "vai" !
Se mai întâmplă. Oamenii sunt răpiţi tot timpul.
Unul este răpit, altul este adus înapoi.
Poftim ?!
Omida mea sălbatică...
Vino încoace !
De ce trebuia neapărat să ne strângem iar în jurul acestei mese ?
Nu vă înţeleg obsesia pentru masa asta.
Ca să putem urmări mai bine războiul, domnule.
Ca să urmărim războiul... Este vreun inamic aici ?
Vedeţi voi ceva pe harta asta ?
Este o hartă, măcar ? Dacă nu le-am spune servitorilor
că este o hartă, ar spăla-o, pur şi simplu.
Uitaţi-vă la ea !
Să fi văzut harta Cuceritorului !
Era deosebită.
Avea munţi, dealuri, câmpii, delte, de toate.
Îţi arată cu un băţ cum ajungi dintr-un loc în altul.
Noi încă avem Şvabia aici. Nu mai există.
Ţara aceasta, Şvabia, s-a închis.
S-au apucat de afaceri. Noi încă avem Şvabia aici.
Este veche harta. Nu poţi face treabă cu ea.
Şvabia nu este o ţară, ci un ducat.
- Un ducat. - Scuzaţi-mă.
Scuză-mă, unchiule.
Am schimbat harta Europei din Evul Mediu într-o clipă.
Iar omuleţii aceia albaştri mă enervează.
Îi mutăm de colo-colo de ani de zile.
Nu se întâmplă nimic aici.
Ce înseamnă asta ? Prune, mere...
Aţi luat o gustare înainte ?
Fiecare reprezintă o ţară, sire.
Prunele reprezintă Franţa, iar caisele uscate, Veneţia.
Pâinea este Ungaria, iar mărul, Imperiul Otoman.
Ia mărul ! Nu mă enerva !
Vrei să-i spun sultanului că e un măr ?
Nu trebuie să le spui nimic otomanilor.
Am promis Ungariei.
Tu le-ai promis, fostă regină Sion.
Ai înţeles ? Nu le-am promis eu.
Omul acesta a deschis o nouă eră. De ce să nu intrăm şi noi în ea ?
Destul cu afinitatea pentru Răsărit !
Este boala vremurilor noastre.
Dacă adoptai moralitatea Răsăritului în loc de imoralitatea Apusului,
ai fi avut o atitudine onorabilă, precum Caren.
Tu nu ştii că atitudinea aceea a costat-o viaţa.
Maria a ucis-o pe Caren.
- Caren a murit, mamă ? - Da.
A ucis-o.
Dacă nu eram de partea ei, aş fi avut şi eu soarta lui Caren.
Voi nu înţelegeţi.
Nu este de glumă cu regina Ungariei.
Da, cu sultanul este de glumă.
A cucerit Constantinopolul.
Destul !
Moştenitorul a fost răpit.
Nu ne privesc războaiele lor.
Noi nu avem prieteni.
Regina are dreptate.
Ce spectacol !
Eu bănuiesc
că Marton, comandantul ungur, l-a răpit pe moştenitor.
Ca să se răzbune pentru aventura lui pasională cu Sion.
Ba eu cred că este mâna reginei Isabela, amanta fostului nostru rege.
Larg, poate că soţia ta l-a răpit,
pentru că i-am rămas datori.
Sau poate soţia ta cea hoaţă. Ce părere ai ?
Ba eu cred...
Ştiţi voi.
Ei bine...
Ştiţi voi.
Este prima oară când nu ştiu cum vă contrazic.
Mi-e jenă. Nu vă uitaţi la mine !
Cum este posibil ?
- Sclavule ! - Te surprinde că e blond, nu ?
Poftim ?
Când te-ai murdărit iar ? Normal !
Bongomia distruge pe oricine. Ce vrei ?
Nu e Femeia.
Ce cauţi aici, în mijlocul întrunirii ?
Nu poţi da buzna să ne spui nouă că nu ai femeie.
Du-te în piaţă şi găseşte-ţi o femeie !
Nu e vorba de asta. Femeia Femeie a dispărut.
Adică, o femeie puternică ?
Se referă la doică, netotule !
A fost răpită odată cu copilul.
- Ce cauţi aici ? - A sosit Sangu.
- Dar Femeia... - Ieşi !
Afară ! Nu începe iar !
- Sangu ! - Crezi că la ea ne gândim noi ?
Regină Hasharia, eşti din ce în ce mai frumoasă.
Sangu, ne aduci veşti ?
Sigur că da.
S-a dezlănţuit dezastrul în lume.
Să nu hoinăriţi prea mult.
S-a zis cu Franţa !
Aceea era Veneţia. Franţa...
- Îmi cer scuze. - Ce veşti ne aduci, Sangu ?
Vestea este pentru prinţ, regină.
Este un mesaj de la Vlad.
De la Vlad ?
Ce-ţi transmite ? Ce scrie ?
Nici nu am apucat să-l deschid.
Am veşti bune şi veşti rele.
Vestea bună este că Vlad a răpit copilul.
- Asta este vestea bună ? - Da.
Măcar ştim cine l-a răpit.
Dacă din mesaj am fi aflat
că l-a răpit Pedro Mendes, nu ne întrebam cine este ?
Aşadar, am sărit o etapă.
Şi vestea rea care este ?
Îmi spune să merg să-l iau.
Nu are sens.
De ce să-l răpească Vlad ?
Încearcă să ne prindă în capcană.
Foarte simplu. A pierdut şi s-a înfuriat.
Cu otomanii ?
Nu cu otomanii, ci cu mine.
Am fost în competiţie.
Îmi poartă pică pentru că fosta mea iubită, Caren, m-a ales pe mine.
Totul a fost pus la cale de el.
El i-a pus pe unguri să o ucidă pe Caren.
- Franţa... - Destul !
Apoi, şi-a încheiat răzbunarea răpindu-mi copilul.
Chiar aşa ?
Ia pruna şi spune-ne tu, Sion.
Eu am zis ce mi-a trecut prin minte. Spune tu, atunci !
Sangu...
Ştii ce ai de făcut.
- Nu ştii. - Nu.
Mă bucur că mi-ai spus. Eu aş fi făcut altfel.
Regină...
Unde te cheamă ?
Din păcate, nu vei afla niciodată.
Ce ai de gând, netotule ?
Hasharia, aşa procedează marii împăraţi.
Marii împăraţi, precum Mehmed Cuceritorul,
nu spun nimănui unde merg în campanie.
Deci, unde mergem ?
- Jur că te ucid ! - Glumesc. Sigur că ştiu unde merg.
Dar vă spun abia după ce pornim la drum.
Orion, Larg !
Adună toţi oamenii care ştiu să mânuiască o armă şi care vor să lupte.
Da, Majestate.
Întrebarea este: avem resurse pentru o astfel de expediţie ?
Nu-ţi face griji, regină.
Aduceţi-le !
Ce este acolo ? Bani ?
Este imposibil să-i fi câştigat prin muncă. Vă daţi seama, nu ?
Probabil că i-a furat de la nişte oameni amărâţi.
Dar să înveţe să-şi apere avutul !
Un mic dar pentru Regina Bongomiei.
Bun. Oricum, nu-mi permit să întreb de unde provin.
Frate, foloseşte tot pentru a ne pregăti de război.
Da, regina mea. Toanto !
Este prima oară când îi văd pe oameni aşa dornici să lupte.
Chiar ne încurajează oamenii.
Bun. Sunt gata pregătirile ?
Da, regina mea. Se ocupă prinţul de toate.
Ştiu. Tocmai asta mă îngrijorează.
Nici n-a ieşit de la fierărie. Cred că i-a îmbrăcat pe toţi în armură.
Nici nu ştiam că sunt atâţia oameni în Bongomia.
Este foarte aglomerat acolo.
Sper să fiu o conducătoare demnă de ei.
Nu-ţi face griji, regina mea.
- Nu poate fi altfel. - Tată ?
Este o onoare să lupt alături de regina mea.
Onoarea este de partea mea, tată.
Ce a crescut fetiţa mea !
A devenit o regină minunată şi frumoasă.
Cu sprijinul întregului popor, pleacă la război.
Să-i arăţi mamei cum lupţi tu !
Mamă, ne-am luat deja rămas-bun, la palat.
Nu contează. Mergem împreună.
Nu-mi pot lăsa fiica singură în prima ei bătălie.
Cum adică, mamă ? Mergi cu mine ca la şcoală ?
Regina are dreptate.
Spune-i mamei reginei că nu este cazul să o salvăm pe câmpul de luptă.
Spune-i că fiica mea nu este singură pe lume.
Să-şi vadă de treburile lui !
Unde sunt toţi ?
Acum un ceas, erau aici.
Larg, spune-le !
Da, Majestate. Piaţa era plină de oameni.
Este cineva acolo !
- Unde ? - Prindeţi-l !
- Repede ! - Stai pe loc !
- Repede ! - Vino aici !
Nu fugi ! Stai !
- Vino aici ! - Nu fugi !
Vino încoace !
Stai aici !
Lăsaţi-mă, vă rog !
- Taci ! - Regina mea...
Iertare, regină !
Eu nu am făcut nimic.
Vă rog ! Jur că nu am făcut nimic.
Ce se petrece aici ? Cine ţi-a dat astea ?
Eu !
Iau o pauză.
Tu...
Le-ai dat oamenilor prada de război ?
Da.
Asta am făcut. Ce importanţă are dacă e înainte sau după război ?
Voiam să-i înveselesc.
Ne trebuiau pentru aprovizionarea armatei, netotule !
O vedeţi pe regină ? Hasharia, eşti naivă.
Gândeşte strategic !
Închipuie-ţi că eşti Vlad şi lupţi cu nişte oameni îmbrăcaţi la patru ace,
care şi-au pus toate bijuteriile.
Sunt nişte oameni care au grijă de igiena lor,
care poartă bijuterii. Te-ai întreba ce fel de oaste este aceea.
Te-ai gândi că au învins atâtea oşti,
încât nu mai au unde să-şi ţină prada de război.
Exact. Vom porni la război fiind în mare avantaj.
- Regina mea ! - Idiotule !
- Hai, vino !
Mă vei face să comit fratricid de tânără !
Regina mea !
Hasharia, nu este cazul să te deranjezi,
pentru că nu simt nimic.
Am cea mai rezistentă armură din lume.
Am topit toate uşile,
ferestrele, ramele, oalele, şi săbiile din ţară ca să mi-o fac.
Asta făceai tu la fierărie ?
Sunt isteţ, nu ?
Dar unde au dispărut toţi ?
Au fugit cu aurul.
Cum vine asta, Hasharia ?
Parcă se înclinau în faţa ta.
Voiau să-şi dea şi viaţa pentru tine.
Ce s-a întâmplat ?
Pentru câţiva galbeni, te-au abandonat ?
Aşa sunt oamenii, Hasharia.
Uite ! Omul acela s-a făcut nevăzut !
Vezi ?
Nu degeaba este bine să-i ţii în sărăcie.
Eşti mică, dar vei învăţa.
Prinţul are dreptate.
Stai liniştită. O regină cunoaşte şi nenorociri la începutul domniei.
Când eram eu la început, ne-au atacat ungurii.
Aşa este.
Vă mai amintiţi prima mea zi de lucru ca rege ?
Imediat, a venit prinţul ungur. Se mai întâmplă, Hasharia.
Să ne gândim la rezultat.
Având în vedere câţi suntem şi că pornim în campanie, să mergem !
Prima oprire: pădurea Djerdap. Vă conduc eu.
Cerurile să ne aibă în pază !
O mică pauză...
- Ai nevoie de ajutor ? - Haideţi !
Haideţi !
Aduceţi caii !
Într-o noapte, în sălbăticia din Djerdap
Înainte de război
PĂDUREA DJERDAP
Orion !
Larg, Orion a leşinat !
Orion !
Eşti teafăr ?
Orion !
Orion, eşti teafăr ?
Cum să fie teafăr ? A leşinat de foame.
Mergem fără ţintă de trei zile,
pentru că ne duce tontul în pădurea Djerdap !
Ce fel de campanie este aceasta ?
De ce am acceptat eu oare să fiu regină ?
Te descurci foarte bine şi eşti bună în tot ceea ce faci.
Eu sunt mândră de tine.
Mamă, îmi dau seama ce încerci să faci.
Te respect, dar încetează ! Mă deprimă şi mai tare.
Dacă prinţul nu dăruia toată prada de război, nu eram în situaţia asta.
Am pornit în campanie ca şi cum am merge în vacanţă.
Nu am nici oaste !
Orion a murit.
- Poftim ? - Ce ?
Am glumit.
Suntem prea încordaţi.
Am făcut o glumă, ca să ne destindem.
Îmi cer scuze. A fost o glumă nepotrivită.
Nici eu...
Nici eu nu mă simt bine.
Ce s-a întâmplat ?
Orion !
Nu merge aşa.
Larg, ia-l pe Orion pe calul tău.
Trebuie să mâncăm calul lui.
Spune-i că eu nu mănânc carne de cal.
Spune-i mamei tale să vină ea cu o idee mai bună.
Spune-i că eu nu mănânc carne de cal. Să mănânce el, dacă vrea.
Eu...
Nu cred că mai rezist.
Larg !
Dacă mor,
mâncaţi-mă pe mine şi mergeţi mai departe.
Orice, pentru Bongomia...
Mulţumim, Orion.
Mulţumim.
Să vă fie ruşine !
- Mai ales ţie ! - Orion !
Vă daţi seama ce aţi făcut ?
V-am pus la încercare !
V-am pus la încercare.
Cum să mâncaţi oameni ?!
Pe mine nu puteţi să mă mâncaţi ! Aţi înţeles ?
Eu nu mă las mâncat !
Nu-l mănâncă nimeni pe Orion.
- Oricum... - Lasă, Larg !
Erai încântat de idee !
Orion, mă simt jignit.
Minunat !
Suntem înfometaţi
şi nu ştim unde ne aflăm.
Şi trebuie să înnoptăm în sălbăticia din Djerdap.
Acum, avem nevoie de un miracol.
Cred că cerurile ţi-au auzit rugăciunea, tată.
Salutare, prieteni !
Parcă nu puteai să mergi cu spatele.
M-am obişnuit.
Da... Acum, nici nu te mai uiţi la mine.
Nu mă enerva ! Te uiţi în gol, cu ochii înlăcrimaţi,
de parcă ai medita la ceva profund.
Mă gândeam la Femeie, Majestate.
Chiar este profund...
Dragostea este minunată. Eu nu am cunoscut-o.
Aşa mult o iubeşti ?
Te-ai ruşinat sau ai vreo criză ?
M-am ruşinat, Majestate.
Bine. Să nu te mai faci de ruşine în faţa mea.
Dar te înţeleg.
Chiar dacă eşti sclav, tot om eşti şi tu.
Ai şi tu sentimente.
Ţi-e dor de ea ?
Foarte tare. Mi-aş da şi viaţa ca să o revăd.
Probabil chiar asta se va întâmpla.
De ce ?
La cât de netoţi suntem, am scăpat de prea multe ori ca prin minune.
Am sentimentul că, de data asta, mergem la ţintă.
Mai bine să murim şi gata !
Nu, mulţumesc.
Pentru ea ar merita pentru că o iubesc, Majestate.
Ştii cât de tare mă emoţionezi ?
Ai pornit la drum pentru o cauză nobilă şi eşti şi îndrăgostit.
Este minunat.
Eşti ca un cavaler care îşi caută prinţesa.
Dar, ca să fim realişti, e posibil să fi fost ucisă cu sălbăticie.
- Ce ? - Cum auzi.
Vlad este un nebun.
S-a putea să ne spună: "Care femeie ? Aveaţi nevoie de ea? Am ucis-o."
- Trebuie să fii pregătit. - Nu va fi aşa.
- Ce motiv ar avea ? - Ziceam doar că este posibil.
Nu am spus că este ceva sigur, ci doar o posibilitate.
Scoate-ţi gândurile acestea negre din minte !
Nici nu am avut gânduri negre, până nu mi-ai spus tu toate astea.
Poftim ? Sunt şi netoţii aici.
Vizitiu !
Ajută-mă !
Stai ! Nu pot să pun piciorul !
- Majestate, de ce nu... - Nu-mi scot armura.
Hai !
Nu-mi vine să cred !
Chiar nu-mi vine să cred ! Tu vezi ?
Ia te uită, familia mea bongomiană !
Pe bună dreptate se spune că bongomienii ţin cu familia.
Am lipsit trei zile întregi şi nici nu v-aţi întrebat unde sunt.
Pe unde ai hoinărit trei zile ?
Este un han la o jumătate de zi depărtare. Am înnoptat acolo.
Ne-au ospătat cu vânat şi cu vin şi am dormit într-un pat cald.
Hangiul ne-a tocmit o trăsură şi aşa am ajuns aici.
Regina ţi-a pus o întrebare. Răspunde cum se cuvine !
I-am răspuns la întrebare. Vrei să vă silabisesc ?
Dar de unde ai avut bani ?
Sangu l-a jefuit pe Van Dijk şi mi-a dat mie banii.
Cu ei am plătit.
Tu aveai bani, cât timp noi muream de foame ?
Aţi murit de foame, Hasharia ?
Dacă nu ştiai, ai un miel întreg în faţă.
Şi ţi-aş fi spus din Bongomia,
dacă m-ai fi ascultat, în loc să te grăbeşti să pleci.
În fine, ne aşteaptă o bătălie.
Vor să ne învrăjbească. Să nu le facem jocul !
Trebuie să ne păstrăm motivaţia.
Te omor !
Lăsaţi-mă să-l omor !
Este cel mai mare bine pe care-l pot face Bongomiei !
- Nu, Bongomia... - Mamă !
Las-o !
Las-o ! Vino aici !
Crezi că ai vreo şansă, în faţa armurii mele indestructibile ?
Prinţule, nu te supăra, dar noi încercăm să dormim.
Îmi cer scuze, unchiule.
Astăzi, am luat foc.
De aceea gemeam.
Nu cad în foc în fiecare zi. Acum am dureri.
Eu, cu chipul meu, îmi câştig existenţa.
Tu nu ai muncit în viaţa ta.
Deocamdată.
Trebuia să te lăsam să arzi.
Da. S-ar fi gătit foarte bine în armura aceea, dacă-l lăsam.
- Larg l-ar fi mâncat imediat. - Orion !
Ştiam eu că nu dormiţi.
Atunci, pentru ce staţi aşa ?
Credeţi că mă păcăliţi ? Dacă ai puţină demnitate, nu poţi dormi aici.
- Ce v-am spus eu ? - Mai lasă-mă în pace !
M-am ars. Voi nu v-aţi ars niciodată. De aceea nu mă înţelegeţi.
Hasharia s-a fript când era mică.
- Eu ? - Da.
Îmi aduc aminte.
S-a fript cu supa. Eram în primul meu an de armată.
Nu mă enerva, numind "armată" adunătura asta !
Da, îmi aduc aminte.
Mai ştii cum ai ţipat, Hasharia ?
Dar cum s-a întâmplat ?
În ziua aceea, te-ai dus la bucătărie, regină.
Când erai mică, îţi plăcea să umbli peste tot.
Da...
Erai prea micuţă, aşa că ai băgat mâna direct în oală.
- Thenio a plâns mult. - Aşa este.
Fratele meu ?
- Da. - A plâns el pentru mine ?
Era disperat.
Toată ziua a strigat că sora lui şi-a pierdut mâna. A fost spectacol.
Probabil eram foarte mică.
Nu-mi amintesc nimic.
Şi nu am niciun semn.
Ţi-am pus ulei şi zahăr pe rană.
Aşa făceau bătrânii şi asta am făcut şi noi.
Ce vremuri bune !
Da, erau vremuri bune.
Sion, daţi-mă şi pe mine cu ceva pe obraz, să nu-mi rămână semn.
Bine, te dăm mâine.
Nu vei rămâne cu semne pe obraz.
- De ce ? - Pentru că tu eşti neobrăzat.
Chiar a fost amuzantă.
Voi aţi auzit-o ?
Este isteaţă. Seamănă cu tatăl ei.
Sunt neobrăzat, auzi !
- A nimerit-o. - Are dreptate.
Nu-mi vine să cred ce semăn cu fiica unchiului !
Noapte bună ! Să nu faceţi zgomot.
Mâine mergem la război.
Sunt cel puţin
şapte sau opt oameni.
Vai, unchiule !
Tu eşti matematicianul Bongomiei.
Ai studiat astronomia ?
Acum e noapte sau zi ? Dar fără să te uiţi !
Dacă mai aveam un om, i-am fi putut bate.
Ba nu am fi fost destui.
Ar fi fost bine să fi fost mai mulţi.
Se vede că sunt soldaţi bine antrenaţi.
Unii dintre noi nici nu pot lupta.
Despre mine vorbeşti ?
Nu, Majestate.
Nu aş îndrăzni.
Să-ţi fie ruşine !
Dar nu mă miră.
- Pe mine voia să mă mănânce. - Linişte !
Linişte !
Nu va lupta nimeni.
Pentru că am venit aici pentru un schimb de ostatici.
Ca să facem un schimb, trebuie să dăm ceva la schimb.
Dacă luăm copilul, tu ce dai la schimb ?
Inima mea.
Îi voi da inima mea lui Vlad, Hasharia.
Am un plan. Dar, mai întâi, trebuie să-mi iau fiul.
Femeie !
Am venit după tine !
Ştiam eu, Sclavule !
Ştiam eu că vei veni.
Desigur !
Aş fi venit şi cu preţul vieţii.
M-am rugat la ceruri în fiecare seară
să nu mă lase să mor înainte să-l revăd.
Femeie !
Totul, pentru dragoste !
Este nebun ?
Am spus ceva greşit, Majestate ?
Ai terminat cu declaraţiile ?
Da.
Bun. Atunci, vino cu mine.
Uită-te la mine !
Indiferent ce se întâmplă acolo, să nu veniţi.
Rămâneţi aici.
De ce ?
Am ceva de discutat cu Vlad.
Netotule ! Tu de ce crezi ?
Ca să nu muriţi !
Mă uit la voi
şi niciunul nu are o armură făurită din 87 de săbii.
Nimeni...
Nimeni nu-mi răpeşte mie fiul !
Dar...
- Majestate ! - Domnule !
M-am împiedicat de vreo piatră ?
- Este vreo piatră ? - Da, este.
Bine.
Înapoi la locurile voastre !
Ia te uită !
Vechiul meu prieten, Vlad al Ţării Româneşti !
Fir-ar să fie !
Eşti teafăr ?
Mulţumesc.
Chiar şi o armură indestructibilă are dezavantajele ei.
Aşa cum şi nemurirea este scumpă, Vlad.
Aşa este.
Acum, sunt indestructibil.
Nu mă poţi distruge.
Nu pot fi distrus.
Nu pot fi distrus...
Nu pot fi distrus nicicum. În fine !
Ce ai păţit la obraz ?
M-am luptat cu un balaur pe stânci.
Apoi, am căzut în jăratic, dar nu contează.
Am venit după fiul meu.
Da, ştiu cu vei lupta cu mine pentru el.
Înţeleg că vrei război.
- Ia-l ! - Vei avea război.
Ţine-l !
Poftim !
Luaţi-o şi pe ea !
Ce se petrece ?
- Asta este tot ? - Da.
Eşti un om foarte prost, Vlad.
Pentru ce m-ai chemat până aici, dacă aveai de gând
să mi-l dai imediat, de frică ?
Puteai să-l pui într-o trăsură şi să mi-l trimiţi.
Am bătut cale lungă.
Văd în ochii tăi că te-am speriat cu armura mea pentru nemurire.
Ţi se citea frica în ochi. Am înţeles.
Dar abia mă pot abţine să o folosesc. M-ai înfuriat...
Dacă este adevărat ce-mi văd ochilor şi nu am înnebunit, putem pleca ?
Dumneata eşti creator de modă ?
Crezi că nu le spuneam fierarilor mei
să-mi facă şi un decolteu adânc la armură, dacă voiam ?
- De ce mi l-ai făcut tu ? - A rupt fierul cu mâna !
Acum, putem pleca ?
Ce a fost asta ?
Ştii ce este asta, Vlad ?
Probabil că este ultimul lucru pe care îl vei auzi.
Ce înseamnă asta ?
Când ne-am întâlnit în Nord, ţi-am pus o întrebare.
Mai ţii minte ?
Este timpul să-mi răspunzi.
Aici se termină drumul, Vlad Ţepeş.
Când eram copil, am auzit o zicală la palatul Imperiului Otoman.
Orice ar face vânătorul, ursul este cu un pas înainte.
Nu putem şti cine a ajuns la capătul drumului.
Mulţumesc mult că l-ai adus la mine, prinţule.
Tu ştiai ?
Ce anume ?
Ştiai că Vlad va veni cu oastea lui aici ?
Mă simt jignit, Majestate.
Când am primit mesajul lui Vlad, ţi-am dat de veste prin Sangu.
Joci la două capete cumva ?
Eu nu ştiu să joc nici la un capăt !
Am şi uitat cui şi ce i-am promis.
Nu este bine deloc...
Nu este de bine.
Omul acela m-a sfâşiat.
Ce mănâncă, pietre ? Cum să rupi ceva de fier ?
Poftim ?
Nimic, Majestate. Nu contează.
Mâine, la răsărit,
pe un câmp pe care eu nu l-aş alege,
voi lupta într-o bătălie
împotriva unei oşti puternice, căreia nu-i cunosc mărimea.
Iar tu eşti cel care m-a adus în situaţia asta.
Şi cum să facem ?
Putem să le transmitem
că reprogramăm pentru luna viitoare.
Sau putem fugi la noapte. Probabil dorm deja.
Nu cred că ne vor auzi. Sunt şi ei obosiţi.
Te vei duce la ei.
Le vei duce un mesaj din partea mea.
Eu ?
Să le spui
că le dau o singură şansă să se predea şi să se supună Împăratului Otoman.
Bine.
Acum, gândesc cu voce tare.
În caz că nu le convine planul acesta, ce se întâmplă ?
Probabil că nu te vei mai întoarce cu răspunsul lor.
Dacă nu sunt de acord, te vor ucide.
Ce anume nu-ţi convine ?
Ba îmi convine totul, chiar are sens.
Aşadar, mă duc.
Îmi cer scuze.
Dacă voi muri de o moarte groaznică şi nu mă mai întorc, cum spuneai,
să ştii că a fost o onoare pentru mine să cunosc un conducător măreţ ca tine.
Pe unde o iau ?
Drept înainte ? Cum...
Voi întreba afară.
Aşadar, sultanul Mehmed vrea să ne predăm.
Iar tu ai venit să ne aduci mesajul, riscându-ţi viaţa.
Mai ales că l-am prins
într-o situaţie în care sigur nu şi-ar fi dorit să ajungă.
Aţi vorbit între voi ?
Aţi stabilit dinainte ce să spună fiecare ?
Aţi făcut repetiţii ?
Trebuia să-i daţi şi lui nişte replici. Idiotul abia vorbeşte.
Nu-ţi forţa norocul !
Dacă nu era regina Myrin la mijloc, îţi luam capul într-o clipă.
Mi se pare că aţi luat capul şi cuiva din Nord.
Mulţumesc, oricum.
Eşti o mamă îngrozitoare, dar o regină inteligentă.
Prinţule, nu mie trebuie să-mi mulţumeşti.
Dar cui ?
Desigur ! Thenio ! Trebuia să mă gândesc.
Fiul tău preferat, Thenio.
Felicitări ! Acum, eşti dogele Veneţiei.
Mă bucur pentru tine.
De ce te bucuri ?
Fiindcă ai un tron pentru care merită să-ţi părăseşti familia.
De aceea mă bucur.
- Eu mi-am părăsit familia ? - Da.
Este vechea poveste...
Ce ai de gând ?
Să lupţi împotriva familiei tale ?
Eu am o singură familie, iar ea este aici.
Oricum, nu te priveşte pe tine.
Suntem aici pentru ceva mai important decât o ţară neînsemnată, ca Bongomia.
Ia-ţi familia cea scumpă şi pleacă de aici !
Îţi dau o singură şansă.
Altfel ?
Altfel, îmi vei fi duşman mâine, pe câmpul de luptă.
Te voi trata ca pe duşmanul meu.
Vai !
Aşa zici ?
Aşa zic.
Vrei să mă ucizi, frate ?
Pleacă, prinţule !
Te rog să mă asculţi. Ia-i pe toţi şi plecaţi !
Te rog, prinţule,
ascultă-l pe Thenio.
De restul nu-mi pasă. Dar tu pleacă !
În caz că ai uitat,
noi suntem bongomieni.
Nu facem rău familiei noastre.
Ne vedem mâine, pe câmpul de luptă.
I-a strâns pe toţi acolo ca să o facă pe grozavul !
Zice el... Nu ţi-am cerut părerea, idiotule !
Ce-i voi spune eu sultanului ?
Mai bine m-ar ucide, să-mi curme suferinţa.
Majestate, am făcut tot posibilul.
Am discutat cu ei, dar nu înţeleg de vorbă bună...
Prinţule, mă bucur să te revăd.
Căpitanule Van Dijk...
Nordul este alături de tine până la ultima suflare, împărate !
Dacă te-ai întors teafăr şi nevătămat,
să înţeleg că mi-au acceptat oferta ?
Nu chiar...
Dumnezeu ştie că ce-mi doreşte mie inima se îndeplineşte.
Fie ca victoria să fie a noastră
şi mânia lui Allah să se abată asupra lor !
Lupta noastră să fie binecuvântată !
Aşa să fie...
Este timpul.
Unchiule !
Tu nu vii ?
Mi-e bine aici.
Deci, tu iei deciziile aici. M-am liniştit.
Da, Majestate, stai liniştit.
Eşti un laş. Ţi-e teamă să nu păţeşti ceva.
Iar vei sta ghemuit ca un şobolan, să te fereşti de săgeţi ?
Sion unde este ?
Nu-ţi face griji. I-am dus pe ea şi pe moştenitor la adăpost.
Ai ceva să-i spui
reginei Franţei ?
Nu am nimic să-i spun.
Pot să-i transmit eu
că s-a întors la soţia şi copiii lui, ca să nu sufere.
Îi zic: "Lasă-l, ticăloaso !"
Ce om rău eşti !
Idiotule !
Hasharia !
Nu te implica în asta. Lasă adulţii să discute.
Tată !
Fata mea !
Sultanule Mehmed...
Deci, până aici a fost ?
Sper că da.
Ce înseamnă asta ?
Dacă nu fugi iar ca un laş, Vlad.
Aşa ai fost de mic.
Când îţi puneai ceva în minte, nimic nu te mai oprea.
Luptă ca un bărbat !
De restul, am eu grijă.
Vezi ?
Să vedem dacă te porţi la fel
când te voi sugruma cu mâna mea, pe câmpul de luptă.
Îi voi spune Cuceritorului despre tine.
Thenio ! Trădătorule !
Nemernicule ! Ticălosule !
Mulţumim că-ţi exprimi deschis sentimentele, Larg.
Suntem cu toţii de aceeaşi părere cu tine.
- Acum... - Nemernicule !
Laşule !
Un rege care şi-a vândut familia !
Larg !
- Te rog să mă scuzi... - Dar sunt furios, Majestate !
- Foarte furios ! - Ştiu, te înţeleg.
Dar m-aş bucura mai tare
dacă ţi-ai folosi ura ca să-ţi nimiceşti duşmanii în luptă.
- Da ! - Acum...
Ticălosule !
Orion, ia-l pe Larg şi aşteptaţi-mă lângă oaste !
Gata cu aiurelile acestea ! Duceţi-vă !
Dar eu ce am făcut ?
Orion !
Vă cer scuze.
În primul rând, felicitări pentru acest război.
Înainte să începem, aş aprecia dacă am putea clarifica
între care părţi există ostilităţi, de fapt.
Situaţia se complică şi nu vreau să mă cert degeaba cu cineva.
Permite-mi să te lămuresc.
- Te rog. - Cu toţii te urâm pe tine, prinţule.
Aşadar, taci !
Van Dijk, regret cele întâmplate în Regatul Ungariei.
Să ştii că am avertizat-o de multe ori pe Caren.
Trebuia să se aştepte.
Uită-te bine la sacul acesta !
Este sacul cu care i-ai acoperit capul când ai ucis-o.
Tot în acest sac îţi voi duce şi eu capul în Regatul Nordului.
Spui vorbe mari,
dar uiţi că sunt şi eu aici...
Piratule !
Iertare, Marton. Ai dreptate.
Şi capul tău va sta în sac.
Cu toţii uităm...
Dar nu şi Nordul.
Mai vedem !
Cum facem ?
Spune-ne care este planul. Poate te putem ajuta.
Ce plan ai ? Îţi vei trimite oastea
împotriva lor, să-i nimicească ?
Ce ai de gând ? Să-mi spui, dar nu chiar acum.
Se uită la mine.
Şi-au dat seama. Anulează planul.
- Îmi citesc pe buze. - Frate !
Vorbeşte serios.
Va lupta împotriva noastră.
Nu se poate, Hasharia.
Este fratele nostru şi suntem bongomieni.
Are de gând să-şi ucidă fraţii ? Spune !
Spune-i că nu este aşa, fiindcă ai tu un plan !
Nu mai suntem copii.
Nu suntem în via din Bongomia, pe unde alergam şi ne jucam noi.
Maturizează-te !
Adică, tu eşti cel matur ?
Ai ajuns aşa de mare cum îţi doreai ?
Ne vom înfrunta în apocalipsă, cât de curând.
Îţi vei ucide sora pentru care ai plâns când s-a ars la mână ?
Hasharia, nu face asta.
O singur om am mai iubit în afară de voi doi.
El a fost luat de lângă mine.
Pe tine va trebui să te îndepărtez eu, cu mâna mea ?
Am înţeles eu bine ?
Nu ai niciun plan ?
Ce plan să am ?
Nu am niciun motiv să trăiesc.
Am venit aici ca să mor.
Sper ca trupul meu să se odihnească în pace aici, de astăzi.
Toţi cei care mi-au fost dragi m-au înjunghiat în spate.
Nu mai pot îndura.
Chiar şi eu ?
Tu nu, Hasharia...
Dar tu ce cauţi aici ? De ce nu fugi ?
Atunci, sper ca sângele nostru să curgă pe acelaşi pământ.
Ar fi o onoare să mor alături de tine.
Hasharia...
Iarăşi ?
Ce anume ?
Iarăşi vrei să mă părăseşti ?
Eşti sigur ?
De data aceasta, te va lua cu ea ?
Mamă !
Copii...
Eu voi pleca din Bongomia înainte de răsărit.
Şi când te întorci ?
Nu mă mai întorc.
Acum sunteţi mari, aşa că vă las pe voi să hotărâţi.
Vreţi să veniţi cu mine ?
Eu nu merg. Nu pleca nici tu, mamă.
Noi suntem bongomieni. Nu ne rănim...
Eu merg cu tine.
Frate, mă părăseşti ?
Îmi pare rău, dar nu o pot lăsa singură pe mama.
Atunci, să fii la poarta de sud la răsărit, Thenio.
Vezi tu...
Nu este prima oară când mă părăseşti, frate.
Sper ca de data asta să reuşeşti.
Ce norocos sunt să am un fiu ca tine...
Îmi pare rău că nu ţi-am dăruit un fiu.
Tata nu a murit ! A fost ucis !
- Trăiască regele ! - Începe era noastră.
Trebuie să luăm decizii grele.
Frate, orice ar fi,
tu vei fi mereu eroul meu.
- Este grea povara... - Îl vei ucide pe prinţ ?
Una dintre ele are un copil...
Ştiu exact ce fac.
... iar cealaltă, un secret.
Sper să găseşti ceea ce cauţi.
Trebuie să le laşi în urmă...
Sunteţi nişte bieţi copii, care se gândesc numai la ei.
Tu eşti special, Thenio.
Indiferent ce am făcut şi ce merit...
Eu şi Thenio am apărat Bongomia.
Ne face morală o femeie care nu ştie ce e moralitatea ?
Aşa faci mereu când este greu.
Nu e prima oară când mă părăseşti.
Mă vei ucide ? Sper ca acum să reuşeşti.
Mă vei ucide ?
Prinţule !
Ce ai făcut ?
Hasharia, uită-te la mine ! Te rog, uită-te la mine !
Hasharia !
La atac !
Traducerea şi adaptarea: FAST TITLES MEDIA