Maščeval bom tvojo mater, otrok moj.
Ker Sever ne pozabi.
SODNI DAN
Hasharia.
Moja prelepa hči.
No, kraljica.
Za očeta je tak trenutek najlepši v življenju.
Dobrodošel, oče.
Hvala.
Ker si me sprejela v Bongomijo, v deželo, ki je moj dom, kraljica.
Od tega trenutka dalje sem za vse čase tvoj služabnik.
Kje si bil? Naj uganem...
Najbrž si nam kje nakopal nove sovražnike, kajne?
Kraljica, zakaj bi omenjala zoprne stvari?
Osredotočiva se na trenutno veselje.
Vidim, da vladaš Bongomiji.
Ne vem, s katero besedo naj izrazim, kakšno veselje čutim.
Obup.
Ja, obup.
Obupan si taval naokrog, kajne,
pa te ni nihče maral.
Potem si slišal, da je hči postala kraljica, in se privlekel domov.
Dovolj, šele prišel si!
Sram te bodi, kraljica Hasharia!
Ko bi me v Benetkah vsaj pokončala s tistim svečnikom.
Takoj si se vzpela na prestol, mamo pa izrinila.
Bodi že tiho.
Ljudstvo jo je ustoličilo.
Larg, ne klobasaj. Kdaj je še ljudstvo ustoličevalo?
- Tega še v Rimu ne vidiš. - Z njo se lahko poistovetijo.
Z njo se poistovetijo? Lepo te prosim.
Jaz sem ji moral kupovati nedrčke,
ko se je mislila omožiti s Filipom. Povej jim.
Molči že.
Kam te je peljal Van Dijk?
V Osmansko cesarstvo.
- Čisto zares? - Ja.
Njihov vladar me je povabil.
Sultan Mehmed?
Da ga nisi tam kaj lomil!
Kaj ga bom lomil? Lepo te prosim.
S sultanom sva si blizu.
Podobno razmišljava.
Enak filozofski pogled na svet imava,
vse si razlagava enako.
Prijatelja sva, rada se imava.
Rešil nas je pred madžarsko okupacijo.
Upal je, da bom lahko mamo izrinil z beneškega prestola.
Kar dober načrt je imel,
a ga nisem razumel in sem ga zašuštral.
Potem je šlo vse k vragu, ker je na prestol sedel moj brat.
Samo trenutek... Tvoja mama je kraljica? -Ja.
- Myrin? - Ja.
Samo malo...
- Thenio je dož? - Ja.
- Samo malo... Nič več ne razumem. - Zaboga!
Preveč podatkov za njegovo pamet. Ujeti moramo Vlada. -Vlada?
Stric, po zobeh te bom. Zakaj ponavljaš za mano?
- Zberi se. - Zberem?
Hvala nebesom, moja hči je doma.
- Kaj pa ta tukaj? - Ljudstvo jo je imenovalo za kraljico.
- Orion, o mojem očetu govori. - Moja draga hči.
Na prestolu sediš. Zdaj lahko pomirjena umrem.
Samo trenutek... Je to Kaleshova krona?
Lepo te prosim.
To boš nosila.
Čudovita si.
Prekrasna in elegantna.
Dostojanstvena. Ta prestol prvič nosi takšno lepoto.
Nihče ji ni kos v lepoti.
Pogovori se z očkom, potem ga bomo spet nagnali. Prav?
Nihče ne bo šel nikamor.
Nekaj pomembnega se moramo dogovoriti...
Tako je. Kraljica ima prav.
Čim prej moramo ujeti Vlada, ker sem to obljubil g. Osvajalcu.
Tvoja beseda ni vredna nič.
Jaz sem madžarski kraljici obljubila,
da ji bom pomagala v boju proti Osmanskemu cesarstvu.
Kaj?
Si nora? Bi rada, da me ubijejo?
Nikomur se ne bomo podrejali.
Tako je. Vlada bomo ujeli.
Kraljici Mariji sem dala besedo.
Ugrabili so Malega princa.
Pa kaj potem? Dandanes se to dogaja kar naprej.
Nekoga ugrabijo, drugega vrnejo. Plačaš in... Kaj?
Mojo divjo gosenico so ugrabili?
Črni oven, pridi sem.
Pa je res nujno,
da se menimo tukaj, ne kje drugje?
Obsedeni ste z mizami.
Tako bolje vidimo, kdo je na kateri strani.
"Tako bolje vidimo..." Kje imaš kakšno stran?
Je kaj strani na tem zemljevidu?
Je to sploh zemljevid? Če čistilki ne bi povedala, kaj je,
bi ga oprala in obesila kot prt.
Je to zemljevid?
Tudi g. Osvajalec ima zemljevid... In kakšnega!
O, ja. Na njem so gore, hribi, doline, reke, delte. Kar hočeš.
Nanje kaže s palico.
Na našem je še vedno Švabska. Pa je sploh ni več.
Ta kraljevina ne obstaja več,
mi pa jo imamo na zemljevidu!
Zastarel je, za nobeno rabo ni.
Švabska je vojvodina, ne kraljevina.
Vojvodina, pardon.
Oprosti, stric.
Kako sem se lahko zmotil, pa tak zemljevid imamo.
Na živce mi gredo te figure.
Že leta stojijo takole,
nič ni novega.
Slive, jabolka? Še niste jedli?
Države predstavljajo, gospod.
Sliva je Francija, suha marelica Benetke.
Pogača Madžarska, jabolko Osmansko cesarstvo.
Vzemi jabolko, ne živciraj me.
Od kdaj je g. Osvajalec jabolko?
Nič mu ni treba poročati. Madžarom smo obljubili.
Ti si jim obljubila, nekdanja kraljica Sion.
Ja? Jaz jim nisem.
Osvajalec prinaša novo obdobje. Vstopimo vanj.
Čemu ta ljubezen do Vzhoda?
Vzhod je bolezen naše ere.
Če bi bila moralna kot Vzhod in ne pokvarjena kot Zahod,
bi bila častna kot Caren.
Ta častnost jo je stala življenja.
Marija jo je ubila.
- Caren je mrtva? - Ja.
Ubila jo je.
In tudi mene bi, če ne bi stopila na njeno stran.
Ne razumeš... Z Marijo ni šale.
G. Osvajalec se pa strašno rad šali, ja. Osvojil je Konstantinopel.
Dovolj!
Ugrabili so naslednika.
Tuje vojne se nas ne tičejo.
Sicer pa nimamo sovražnikov.
Kraljica ima prav.
Poglej, kako se slini.
Teorijo imam...
Naslednika je ugrabil madžarski poveljnik Marton,
da bi se maščeval za strastno afero s Sion.
Gotovo ga je ugrabila kraljica Isabeu, priležnica našega nekdanjega kralja.
Larg, da ga ni ugrabila tvoja žena.
Še vedno sva ji dolžna.
Da ga ni ugrabila tvoja žena.
Kaj pa če...
Saj veste.
No, ja...
Veste...
Prvič nimam nobene zbadljive pripombe. Sramota!
Kaj pa je zdaj to?
- Suženj. - Zdaj je svetlolas. Šok, kajne?
Kaj?
Si spet umazan? Razumljivo. Bongomija bi zlomila vsakogar. Kaj je?
Ni Ženske.
Kaj sploh počneš tukaj?
Ne moreš se pojaviti in jokati, da nimaš ženske. Sam si jo poišči.
Ne, ni ženske Ženske.
- Prave ženske ali kaj? - Dojilje, tepec!
Suženj, njo in otroka so ugrabili.
- Kaj bi rad? - Sangu je prišel.
- Ampak Ženska... - Poberi se.
Ven!
- Sangu. - Zdaj gnjavi z dojiljo.
Kraljica Hasharia, saj si vse lepša.
- Sangu, je kaj novega? - Je.
Svet gre k vragu. Nikar ne potujte.
Pa je šla Francija.
To so bile Benetke, Francija je...
- Pardon. - Sangu, kakšne novice prinašaš?
Ne tebi, kraljica. Princu. Vladovo sporočilo.
- Vladovo? - Kaj piše? Kaj? Kaj?
No, nisem ga še prebral.
Imam dobro in slabo novico.
Dobra je, da je otroka ugrabil Vlad.
- To je dobra novica? - Ja. Vsaj vemo, kje je otrok.
Lahko bi pisalo: "Sem Pedro, vzel sem otroka." Kateri Pedro?
Predstavljajte si. Odlična novica.
- In slaba novica? - Pravi, naj pridemo po malega.
To nima smisla.
Zakaj bi ga Vlad ugrabil?
Gotovo gre za past.
Ni prenesel poraza in je ponorel.
Ker so ga porazili Osmani?
Ne, jaz.
V Severnem kraljestvu.
Jezen je, ker je Caren izbrala mene, ne njega.
To je njegov načrt.
Madžarom je naročil, naj ubijejo Caren.
- Francozom... - Ne gnjavi.
In pika na i je bila ugrabitev otroka.
To je tvoja razlaga?
Naj slišim tvojo, Sion. To mi je najprej padlo na pamet.
Sangu?
Veš, kaj moraš narediti.
- Ne veš? - Ne.
Princ, dobro, da si mi svetoval. Jaz bi naredil nekaj povsem drugega.
Kraljica.
Kam si ga poslal?
Žal ne boste nikoli izvedeli.
Kaj se greš, bedak?
Hasharia, tako ravnajo veliki vladarji.
Jaz in sultan Mehmed. Ne razlagajo, kam gredo v spopad.
Kam torej odhajamo?
- Ubila te bom. - Šalim se. Samo tebi bom povedal.
Orion, Larg,
zberita vse, ki so mi pripravljeni slediti v boj.
Ja, vaše veličanstvo.
Vprašanje pa je, ali imamo sredstva za vojaške podvige.
Brez skrbi, kraljica.
Prinesi!
Kaj je to? Denar?
Tega že ni prislužil z delom. Se zavedate, kaj je naredil?
Nekoga je okradel.
Sicer pa, okradeni bi lahko bolj pazil.
Skromen dar za kraljico Bongomije.
Hvala. Ne upam vprašati, od kod ti vse to.
Brat, pomagaj mi uporabiti nakit za priprave.
Seveda, kraljica. Tepka.
Prvič sem videl ljudstvo tako pripravljeno na spopad.
Še mene so vzpodbujali.
Dobro. Je vse pripravljeno?
Ja, kraljica. Za vse je poskrbel princ osebno.
Vem, zato me skrbi.
Ves dan je že v kovačnici. Najbrž je vse oblekel v oklepe.
Sploh nisem vedel, da je v Bongomiji toliko ljudi. Gnetejo se.
Rada bi bila dober vodja.
Ne skrbi, kraljica. Ne moreš biti kaj drugega kot odlična. -Oče?
V čast mi je, da se bom lahko boril za svojo kraljico.
Tudi jaz sem počaščena.
Moja hčerkica je odrasla.
Postala je prečudovita, prekrasna kraljica.
Vsa dežela gre skupaj z njo v spopad.
Pokaži mami, kako se boriš.
Mama, poslovili sva se že.
Ne, skupaj bova šli. Moja hči ne bo šla sama prvič na bojišče.
Kaj počneš? Ne grem na maturantski ples. -Kraljica ima prav.
Povej kraljičini mami, da bo na bojišču samo v napoto.
Povej kraljičinemu očetu, da moja hči ni kdorkoli.
Naj se briga zase.
Kje so?
Tukaj so bili. Kajne, Larg?
Ja, kraljica. Vse polno je bilo ljudi.
Nekdo je tamle.
- Kje? - Zgrabita ga.
- Hitro. - Stoj.
- Daj. - Pridi sem.
Ne beži.
- Pridi sem. - Stoj.
Sem.
Pridi.
Pustita me.
- Tišina. - Kraljica.
Oprostite mi, kraljica.
Nič slabega nisem naredil.
Rotim vas. Prisežem.
Kaj se dogaja? Od kod ti nakit?
Jaz sem mu ga dal.
Naj si odpočijem.
Hočeš reči,
da si vojni plen razdelil med ljudi?
Ja.
Tako je, stric. In kaj?
Saj je vseeno. Vsaj razveselil sem jih.
Idiot! S tem naj bi kupili bojno opremo.
Hasharia, naivna si. Strateško razmišljaj, mala.
Predstavljaj si, da si Vlad in te napade vojska,
ki je vsa okrancljana.
Ozaljšana z nakitom.
Vojska, ki ji je mar za osebno higieno.
Vojaki bi se bleščali. Vlad bo zgrožen rekel:
"Gotovo so porazili vse vojske
in tovorijo bogastvo na sebi, ker nimajo kam z njim."
Ne? V vojno bomo šli z veliko prednostjo.
- Kraljica! - Idiot!
- Idiot bedasti. - Kar pridi.
V zaporu bom pristala, ker bom ubila lastnega brata.
Kraljica.
Za prazen nič se naprezaš, čisto nič ne čutim.
Najtrdnejši oklep na svetu imam.
Raztalil sem vsa vrata,
okna, okvirje, dimnike, posodo in meče v deželi.
Zato ste bili vse jutro v kovačnici?
Sem pameten, kaj, Larg?
- Kje so ostali? - Popihali so jo z nakitom.
Vidiš, Hasharia?
Klanjali so se ti,
govorili, da bi zate umrli.
In kaj je sledilo?
Izdali so te za bižuterijo.
Taki so ljudje. Kje je bradač, ki ste ga ujeli?
Vidite? Z razlogom so navadni bedniki.
Te bo že izučilo.
Princ ima prav.
Nič ne skrbi, začetki so vedno težki.
- Mene so napadli Madžari. - Saj res.
In spomnite se mojih prvih dni.
Name se je takoj spravil madžarski princ. Tako pač je, Hasharia.
Misli na cilj.
No, če je vsa vojska tukaj, se odpravimo.
Prva postaja: džerdapski gozd. Jaz vodim.
Nebesa, pomagajte.
Počitek.
- Ti pomagamo? - Dajmo.
Dajmo.
Pripeljite konje.
"Neko noč v temnem logu džerdapskem,"
"ko smo na boj šli..."
GOZD DŽERDAP
Orion.
Orion?
Omedlel je.
Orion?
Je vse v redu?
Orion?
Kaj ti je, Orion?
Orion?
Kaj neki mu je! Od lakote je izgubil zavest.
Že tri dni tavamo,
ker nas je tisti tepec poslal v ta gozd.
Kakšna vojaška kampanja je to?
Sem zato postala kraljica?
Dobro ti gre. Kot vse, kar delaš.
Zelo sem ponosna nate.
Mama, vem, kaj počneš.
Hvala za tolažbo, a kar nehaj. Še bolj bom žalostna.
Nič od tega se ne bi zgodilo, če ne bi princ razdelil zaklad.
Ta kampanja je prej izlet s starši.
Še vojske nimam.
Orion je mrtev.
- Kaj? - Kaj?
Samo šalim se.
Tako smo napeti, pa sem upal, da se bomo sprostili.
Neprimerna šala, oprostite. Čeprav se tudi sam...
- Ne počutim se najbolje. - Kaj se je zgodilo?
Orion.
Ne, tako ne gre naprej.
Larg, Orion bo jezdil s tabo.
Pojedli bomo njegovega konja.
Povej očetu, da ne mislim jesti konja.
Povej mami, naj se domisli česa boljšega.
Povej očetu, da konj ne jem. Kar sam naj ga je.
Jaz...
Mislim, da ne bom preživel.
Larg...
Če umrem,
me pojejte in nadaljujte pot.
Vse za Bongomijo.
Hvala, Orion.
Hvala.
Sram naj vas bo.
- Sploh tebe. - Orion.
Ne razumeš, zakaj sem to rekel?
Preizkušal sem vas. Preizkušal.
Menda ne bi požrli človeka? Kaj?
Ne morete me pojesti, ne bo šlo. Ne dovolim vam.
Slišite? Oriona ne smete pojesti.
Ne bomo... -Kar tiho bodi. Tebi se že cedijo sline.
Orion, žališ me.
Odlično. Sestradani smo.
Ne vem, kje smo.
In prenočiti moramo sredi gozda.
Čudež potrebujemo.
Nebesa so te slišala, oče.
"Hola, amigos."
Te ne moti, ker med vožnjo gledaš v nasprotno smer? -Vajen sem.
Pa kaj še. Kar v prazno zijaš.
Ne jezi me. Ne glej tako otožno.
Nekam zamišljen se mi zdiš.
- Na Žensko mislim. - Kako lepo.
Suženj, ljubezen je čudovita. Jaz je še nisem doživel.
Jo res tako ljubiš?
- Imaš napad? - Nerodno mi je.
Pred mano naj ti ne bo.
Saj te razumem. Suženj si, ampak po svoje si vseeno človek.
Najbrž imaš čustva. Jo pogrešaš?
Zelo. Umrl bi, da bi jo lahko spet videl.
- Najbrž tudi bo tako. - Zakaj?
Za taka bedaka sva že prevečkrat ukanila smrt.
Tokrat ji ne bova ušla. In kaj? Poglej naju.
Tudi prav.
Za njeno ljubezen je vredno umreti.
Ganil si me, veš?
Potuješ z ljubeznijo v srcu.
Prelepo.
Kot zaljubljeni vitez si.
Ampak bodiva stvarna. Mogoče so jo že surovo umorili.
- Prosim? - Ja, Vlad je norec.
Mogoče bo rekel: "Žensko iščeta? Sem jo že pokončal."
- Pripravi se na to. - Ne.
- Zakaj bi jo ubil? - To je samo ena od možnosti.
Nisem rekel, da jo je res ubil. Preženi te negativne misli.
Do zdaj še pomislil nisem na kaj takega.
Poglej. Naši butlji so tukaj.
Kočijaž...
Pomagaj mi.
Ne morem izvleči stopala. Počakaj.
- Gospodar, ne bi raje... - Ne bom ga slekel.
Pridi.
Saj ni res...
Naj verjamem svojim očem? Poglej, no,
moja bongomijska družina.
Pa pravijo, da Bongomijci cenijo svoje bližnje.
Tri dni me ni bilo. Se niste vprašali, kje sem?
Kje si bil?
Pol dneva vožnje proč je gostilna. Tam sva prenočila.
Jedla sva srnino in pila vino. Spala v topli postelji.
Lastnik nama je zjutraj poklical kočijo.
Kraljica te je nekaj vprašala. Odgovori. -Saj sem, butelj.
Ampak od kod ti denar?
Sangu je v Osmanskem cesarstvu okradel Van Dijka.
In mi dal cekine.
Denar imaš, mi pa stradamo?
Stradate, Hasharia? Pred nosom imaš jagnje.
Doma bi vam povedal, če bi me poslušali.
Vojna nas čaka, zato se ne pričkajmo med sabo.
Ostanimo močni.
Ubila te bom.
Dovolite, da ga ubijem. To bo najbolje za Bongomijo.
- Nikar... - Mama.
Pustite jo.
Naj te vidim.
Misliš, da mi prideš do živega, ko sem v tem oklepu?
Princ, daj, zaspali bi radi.
Oprosti, stric.
Danes sem si ožgal obraz,
zato stokam.
Ne padam vsak dan v ogenj. Boli.
Moj obraz je moj kruh.
Kakšen kruh... Še nikdar nisi delal.
Do zdaj nisem.
Mar bi zgorel.
Pustiti bi ga morali, pa bi se lepo skuhal v oklepu.
- Larg bi ga že požrl. - Orion.
Vem, da ne spite. Samo oči tiščite skupaj.
Nihče s kančkom dostojanstva ne more spati takole.
No, saj. Razumevajoči bodite.
Opekel sem se. Vi se niste. Ne veste, kako je.
Hasharia se je opekla, ko je bila majhna.
- Jaz? - Ja.
Se spomnim.
Z juho, kraljica. Takrat sem bil prvo leto v vojski.
Ne imenuj tiste klavrne tolpe vojska.
Tudi jaz se spomnim. Kako si jokala, Hasharia.
Kako se je zgodilo?
Kraljica, tisti dan ste šli v kuhinjo.
- Nagajiv otrok ste bili. - Ja.
Premajhni ste bili, pa ste povlekli za lonec juhe.
- Thenio je grozno jokal. - Ja.
Moj brat?
- Ja. - Zaradi mene?
Jokal je kot mila jera.
"Sestra bo brez roke!" Kakšna drama.
Majhna sem morala biti,
ker se ničesar ne spomnim.
In nimam brazgotine.
Ker smo te takoj namazali z oljem in potresli s sladkorjem.
Tako so nekoč zdravili opekline.
Dobri stari časi.
Ja, lepo je bilo.
Sion, dajmo kaj še na moj obraz, da ne bom imel brazgotine.
Bomo, jutri.
Nič ne bo na tvojemu obrazu.
- Misliš? - Seveda, ker si brezobrazen.
Ta pa ni bila slaba.
- Kako je odrezava, kaj? - Po očetu.
Brezobrazen, pravi.
- Bravo. - Tudi jaz sem tak.
S sestrično sva si preveč podobna.
Zdaj pa tišina in lahko noč.
Jutri nas čaka boj.
Jaz jih vidim vsaj...
Sedem, osem.
Hudirja, stric,
glavni matematik Bongomije.
Da nisi tudi astronom? Je dan ali noč?
Še enega več bi rabili, pa bi jih potolkli.
Kje neki.
Bolje bi bilo, če bi nas bilo veliko več.
Njegova vojska je dobro izurjena.
In nekateri od nas se ne znajo boriti.
Govoriš o meni?
Ne, gospodarica.
Ne bi si dovolil...
Sram te bodi.
Pa saj nisem presenečen. Včeraj si me hotel pojesti. -Tišina.
Dovolj je.
Nihče se ne bo boril. Talce bomo izmenjali.
Mi nimamo nobenega talca. Kaj mu boš ponudil za otroka?
Svoje srce. Vladu bom dal svoje srce.
Načrt imam, ampak najprej moram dobiti sina.
Ženska!
Pote sem prišel.
Suženj, vedela sem,
da boš prišel.
Seveda!
Še življenje bi dal.
Vse noči sem molila,
da bi te še videla pred smrtjo.
Ženska!
Vse za ljubezen.
Je znorel ali kaj?
Sem rekel kaj napačnega?
- Si končal? - Sem.
Dobro, ker greš z mano.
Poglejte me.
Nihče od vas ne gre z mano, pa naj se zgodi, kar hoče.
Tu me počakajte.
Zakaj?
Da bova imela z Vladom mir... Bedak, zakaj neki?
Da vas ne ubijejo.
Saj vas vidim.
Nihče od vas ne nosi oklepa iz 87 mečev.
Nihče...
Nihče mi ne bo ukradel sina.
Ampak...
Gospodar!
Sem se spotaknil čez kamen?
- Je pod mano kamen? - Ja.
Dobro.
Nazaj stopi.
Glej, no, glej.
Moj stari prijatelj, Vlad Vlaški.
Mater...
Si cel?
Hvala.
Neuničljivi oklep ima svoje pomankljivosti,
toda nesmrtnost ima svojo ceno, Vlad.
Res je.
Zdaj sem neuničljiv.
Nezlomljiv.
Ne moreš me zlomiti...
Strgati.
Ne moreš me... Saj razumeš.
Kaj pa imaš na obrazu?
Boril sem se z zmajem.
Padel sem v ogenj. Ni pomembno.
Prišel sem po sina.
Ja, vem, da se bova tepla.
Razumem, pač hočeš vojno.
- Na... - Pa naj bo vojna.
Primi ga.
Na...
Še njo vzemi.
Kaj se dogaja?
- To je to? - To je to.
Vlad, zabit si kot šterna.
Zakaj si me klical sem, če si mi ga mislil iz strahu takoj vrniti?
Mar bi ga poslal k nam.
Dolgo pot sem prepotoval.
Vem, da se bojiš mojega oklepa. Iz oči ti berem.
Stisnil si rep med noge, lepo,
ampak jaz sem tako jezen, da bom vseeno uporabil oklep...
Gospodar, sem videl prav? Lahko zdaj odidemo?
Se imaš za modnega oblikovalca?
Misliš, da ne bi kovaču naročil,
naj mi izdela globok dekolte, če bi ga hotel?
- Kako si dovoliš! - Železo je raztrgal!
Lahko gremo?
Kaj pa je to?
Veš, Vlad?
Najbrž je to zadnje, kar boš slišal.
Kaj to pomeni?
Ko sva se spoznala, sem te nekaj vprašal.
Se spomniš?
Čas je, da mi odgovoriš.
Na koncu poti si, Vlad Drakul.
Ko sem bil otrok, sem v osmanski palači slišal lep pregovor...
Naj lovec nastavlja pasti, medved se bo izognil vsaki.
In kdo nastrada na koncu?
Princ, hvala, ker si jih pripeljal.
Si vedel?
Kaj, sultan?
Da bo Vlad zbral vojsko?
Žalite me.
Po Vladovem sporočilu sem Sanguja poslal k vam.
Igraš za obe strani?
Še za eno ne bi znal igrati.
Pozabim, komu sem kaj obljubil.
To ni dobro.
Sploh ne.
Tisti tip me je odprl kot pismo.
S čim se prehranjuje? S kamenjem?
Kaj?
Nič. Oprostite, ker motim.
Jutri ob zori
in na slabem terenu
se moramo spopasti,
in sicer z močno vojsko, ki je kdo ve kako velika.
V tem položaju sem zaradi tebe.
In zdaj?
Lahko jim pošljemo sporočilo,
naj prestavimo spopad na prihodnji mesec.
Ko bodo spali, jo popihamo.
Ne bodo nas slišali. Preveč so utrujeni.
K njim boš šel
in prenesel sporočilo.
Kdo? Jaz?
Povej jim,
da imajo eno samo priložnost, da se predajo Osmanskemu cesarstvu.
Dobro.
Glasno razmišljam...
Kaj pa, če načrt ne bo vžgal?
Potem verjetno ne bo povratnega sporočila.
Če se ne bodo strinjali, te bodo ubili.
- Ti načrt ni všeč? - Ne, odličen je.
Počasi se bom odpravil.
Se opravičujem.
Sultan, če bom umrl in se ne bova več videla,
vedite, da mi je bilo v čast spoznati takšnega vladarja.
Kam?
Kar naravnost? Ali...
Bom že koga vprašal.
Sultan Mehmed bi rad, da se predamo.
In ti si ogrozil življenje, da bi predal to sporočilo?
Očitno smo ga ujeli v past,
v kateri raje ne bi bil.
Ste vadili to predstavo?
Ti boš rekel to, jaz ono...
Ste se besedilo naučili na pamet?
Tisti osel pa kar molči.
Ne skušaj sreče.
Če ne bi bilo kraljice Myrin, bi te že skrajšal za glavo.
Tudi na Severu si nekomu odrezal glavo.
Saj res, hvala.
Obupna mama si, a pretkana kraljica.
Princ, ne zahvaljuj se meni.
Komu pa?
Thenio? Seveda.
Tvoj ljubi sin Thenio.
Čestitam, brat. Zdaj vladaš Benetkam. Me veseli.
Zakaj te veseli?
Končno imaš prestol, zaradi katerega se izplača izdati družino.
Zato sem vesel.
- Jaz sem izdal družino? - Ja.
Torej je vse po starem.
Kaj boš naredil?
Boš lastno družino pobil?
Samo eno družino imam, in ta je tukaj.
Sicer pa se te to ne tiče.
Nismo se zbrali zaradi nepomembne deželice Bongomije.
Zbobnaj svojo dragoceno družino in odpeketajte od tod.
Priložnost ti dajem.
Sicer boš kaj?
Sicer te bom jutri na bojišču imel za sovražnika.
In s tabo bom naredil, kar bom naredil sovražniku.
Ojejhe.
Prav zares?
Zares.
- Ubil me boš, brat? - Odidi, princ.
Vsaj enkrat me ubogaj in odpelji ostale s sabo.
Princ moj, rotim te.
Poslušaj Thenia.
Za druge mi ni mar, a vsaj ti se reši.
Če si pozabil...
Bongomijci smo.
Svoji družini ne škodimo.
Se vidiva jutri na bojišču.
Vse je zbral na kup in se hvali. Tepec.
Pridiga to in ono. Kdo ga je sploh vprašal, butlja?
Kaj naj rečem sultanu?
Naj mi skrajša muke.
Sultan, potrudil sem se, pa me niso poslušali.
Princ, lepo te je videti.
Kapitan Van Dijk.
Sultan, Sever je z vami do zadnje kaplje krvi.
Vrnil si se živ...
Se bodo umaknili?
Ne ravno, sultan.
Bog ve, da so želje mojega srca vselej iskrene.
Naj bo zmaga naša
in naj sovražnika najde Božji srd.
Bog, blagoslovi naš spopad.
Krasno.
Čas je.
Stric?
Ne greš z nami?
Tukaj je čisto v redu.
Pa se imaš za glavnega, kaj? Krasno.
Je že v redu, gospodar. Brez skrbi.
Preklemana mevža, vedno se treseš.
Se boš spet skril kot podgana in streljal iz luknje?
Kje je Sion?
Ne skrbi, s prestolonaslednikom sta na varnem.
Bi rad kaj sporočil?
Francoski kraljici?
Ne, hvala.
Naj ji jaz zabičam:
"Vrnil se je k ženi in otroku, ne bi ju spravil v solze."
"Tace proč, kuzla!"
Žleht si, veš?
Idiot.
Hasharia.
Hčerka, ne zapletaj se. Naj to uredijo odrasli.
Joj, očka.
Slišiš, hčerka?
Sultan Mehmed.
To je torej to?
Vsaj upam.
Kaj to pomeni?
Da upam, da ne boš spet pobegnil kot podgana, Vlad.
Nisi se spremenil.
Ko kaj hočeš, si to vzameš.
Samo bori se kot moški.
Ostalo prepusti meni.
Vidite?
Se boš takole smehljal,
ko te bom na bojišču zadavil?
G. Osvajalcu te bom priporočil.
Thenio, izdajalec!
Drekač, bednik!
Larg, hvala za izraženo mnenje.
Vsi se bolj ali manj strinjamo s tabo.
- Gremo. - Izmeček.
Reva!
Kralj, ki je prodal družino.
Larg.
- Gremo. - Vaše visočanstvo, besen sem.
- In zelo. - Razumem. Prav imaš.
Veliko bolje bo,
če to jezo izrabiš na bojišču.
- Ja. - Zdaj pa...
Izmeček!
Orion, odpelji ga in počakajta name, jebela!
Dovolj je tega, gremo.
Zakaj ravno jaz?
Orion!
Oprostite za tole.
Najprej, čestitam vsem zaradi te vojne.
Preden začnemo, bi se rad prepričal,
kdo je čigav sovražnik.
Strašno zapleteno je postalo. Da ne bo kakšne zmede.
Naj ti pomagam...
- Izvolite. - Princ, vsi tu smo tvoji sovražniki.
Zato molči.
Van Dijk, žal mi je za tisto na Madžarskem.
Caren sem večkrat posvarila.
Vedela je, kaj bo sledilo.
Dobro poglej, kraljica.
Vrečo si nadela Caren na glavo, preden si jo obesila.
Po vojni bom v njej na Sever nesel tvojo glavo.
Glasno lajaš.
Name si pozabil... Pirat.
Marton, oprosti. Prav imaš.
Tudi za tvojo glavo bo prostor.
Vsi pozabljamo,
samo Sever ne.
Bomo videli.
In zdaj?
Kakšen je načrt? Povej, mogoče lahko pomagava.
Bo tvoja vojska napadla njih, ko zavpiješ: "V napad!"
Povej, kaj nameravaš.
Ampak ne zdaj, gledajo naju.
Opazili so, da se meniva. Prekliči načrt.
- Beri mi z ustnic... - Brat.
Thenio se ne pretvarja.
Proti nam se bo boril.
Ne bo, Hasharia.
Najin brat je, Bongomijci smo.
Boš ubil brata in sestro?
Reci: "Ne bom, Hasharia. Načrt imam."
Nismo več otroci.
Nismo v bongomijskem vinogradu, kjer smo se igrali.
Odrasti.
Si ti odrasel, brat?
Si velik, kot si hotel biti?
Kmalu se bomo spopadli.
Boš dvignil meč
in ubil mlajšo sestro, zaradi katere si jokal, ko se je opekla?
Hasharia, ne zdaj.
Samo še nekoga sem imela rada kot vaju.
Pa so mi ga vzeli.
Si naj zdaj sama vzamem še brata?
Sem razumel prav?
Res nimaš načrta?
Kakšen načrt bi imel?
Še volje do življenja nimam.
Prišel sem umret.
Upam, da bo moje telo spokojno počivalo tukaj.
Vsi, ki sem jih imel rad, so mi zarili nož v hrbet.
Ne morem več.
Tudi jaz?
Ti ne, Hasharia. Ti...
Zakaj si sploh tukaj? Odidi.
Upam, da bo moje truplo ležalo ob tvojem, brat.
V čast mi bo umreti s tabo.
Hasharia...
Že spet?
Kaj spet?
Spet me zapuščaš?
Si prepričan?
Te bo tista tokrat res vzela s sabo?
Mama.
Otroka...
Ob zori bom odšla iz Bongomije.
Kdaj se boš vrnila?
Ne bom se.
Skoraj sta že odrasla, sama se odločita...
Bosta šla z mano?
Jaz ne grem. Ne hodi, mama.
Bongomijci smo. Ne moremo...
Jaz bom šel.
Brat, me boš zapustil?
Princ, oprosti. Mame ne morem pustiti same.
Thenio, potem bodi ob zori pri južnih vratih.
Vidiš...
Ne zapuščaš me prvič, brat.
Mogoče ti bo tokrat uspelo.
Vesel sem takega sina.
Oprosti, ker ti nisem dala sina.
Brat, očeta so ubili.
Prišel je naš čas.
Če je odločitev težka...
Brat, kljub vsemu si moj junak.
- To je težko breme. - Ubil boš princa?
Ena nosi otroka...
Vem, kaj počnem.
Druga ima veliko skrivnost.
Upam, da boš našel, kar iščeš.
Moram se znebiti bremena.
Sta samo siroti, ki mislita nase.
Nekaj posebnega si, Thenio.
Karkoli si zaslužim...
Thenio in jaz varujeva Bongomijo...
O morali govori ženska brez morale?
Vedno je enako, ko ga polomiš...
Brat, enkrat si me že zapustil.
Me boš ubil? Mogoče ti uspe.
Me boš ubil?
Princ!
Kaj si storil?
Hasharia, poglej me. Prosim.
Hasharia?
V napad!
MEDIATRANSLATIONS