Jag ska hämnas din mor, kära barn. Norden kommer inte att glömma.
DOMEDAGEN
Hasharia. Min vackra dotter.
Eller ska jag säga "min drottning"?
Det här är det lyckligaste ögonblicket en far kan uppleva.
Välkommen, far.
Tack för att ni hälsar mig välkommen tillbaka till Bongomia.
Det är landet jag hör hemma i, min drottning.
Från och med nu står jag till er tjänst för evigt.
Var har du varit? Låt mig gissa.
Du har skaffat nya fiender, som om vi inte har nog med problem.
Min drottning, tänk inte på så otrevliga saker.
Låt oss fokusera på lyckan i nuet. Att se er härska över Bongomia.
Jag vet inte vilka ord som kan uttrycka min lycka som far.
Desperation. Ja, desperation.
Du sökte desperat efter ett eget land men ingen tog emot dig.
Sen hörde du att din dotter är drottning och då kom du tillbaka.
- Lika kvickt som du. - Drottning Hasharia ska skämmas.
Du kunde inte döda mig i Venedig.
Du parkerade dig på tronen, trots att din föregångare var din mor drottningen.
- Folket gav henne tronen. - Var inte löjlig, Larg.
När har folket nånsin gett nån en tron? Det händer inte ens i Rom.
- Folk vill ha nån de kan relatera till. - Relatera till henne? Tillåt mig småle.
Jag köpte trosor och bysthållare till henne innan hon gifte sig med Philip.
Sluta prata.
Vart förde Van Dijk dig?
Till Osmanska riket.
- Osmanska riket? - Med en inbjudan från kejsaren.
Sultan Mehmet? Du har väl inte ställt till med nåt?
Vad skulle jag ha gjort? Kejsaren och jag tänker likadant.
Samma världsbild och filosofi.
Vi blev såta vänner och älskade varandra.
Det var osmanerna som räddade oss från den ungerska ockupationen.
Hans plan var att jag skulle ta tronen från min mor i Venedig.
Jag förstod inte det, och sabbade allt. När min bror tog över gick allt utför.
Vänta lite. Är din mor Venedigs doge? Myrin?
Vänta lite. Sa du att Thenio tog över Venedig? Vad är det som pågår?
Hans gamla hjärna klarar inte av all information. Jag måste fånga Vlad.
- Vlad? - Jag klipper till dig.
- Härmas du? Ta dig samman. - Ta mig samman?
Prisa Gud! Min dotter är tillbaka.
- Vad ska det här föreställa? - Folket valde henne.
- Hon menar min far, Orion. - Mitt vackra barn.
Nu när jag har sett dig på tronen har jag inget emot att dö.
Vänta lite. Vad är det? Är det Kaleshs krona? Snälla nån...
Ta den här. Den är så vacker.
Se så vacker hon är. Så elegant och värdig.
Tronen har aldrig sett sådan skönhet och ingen har någonsin sett så bra ut.
Prata med din far och förvisa honom sen ur landet.
Ingen ska någonstans. Det finns nåt som berör oss alla.
Det stämmer. Drottning Hasharia har rätt.
Jag lovade Erövraren att fånga Vlad.
Ditt löfte är värdelöst, för jag lovade den ungerska drottningen
att vi skulle stödja henne i hennes allians mot osmanerna.
Va? Är du galen, kvinna? Jag är i knipa. Tänker du få mig dödad?
Vi lyder inte under nån längre.
- Jag lovade Erövraren att fånga Vlad. - Jag lovade ungerska drottningen.
- De kidnappade den lille prinsen. - Äsch, sånt händer hela tiden.
Alla blir kidnappade nuförtiden och lämnas tillbaka.
Va?!
Min lilla tusenfoting är...
Kom hit, svarta lamm.
Vad kan vi inte prata om i tronsalen som kräver att vi samlas runt bordet?
- Jag förstår inte din bordsfetisch. - Vi kan se krigets sidor bättre.
"Kan se krigets sidor..." Finns det sidor av kriget på kartan?
Är det ens en karta? Det här är nåt städarna skulle tvätta och hängtorka.
Ni skulle ha sett Erövrarens karta. Den var inte illa.
Berg, kullar, slätter, bukter. Han fick med allt.
Han pekar ut vägarna med en pinne.
Har vi fortfarande Schwaben? Det finns inte ens kvar.
De gick in i restaurangbranschen. Det här är omodernt och odugligt.
- Schwaben är ett hertigdöme. - Hertigdöme? Förlåt, då.
Det förändrar hela medeltids-Europa. De där blå gubbarna irriterar mig.
Vi har flyttat runt dem i åratal men inget händer.
Är det plommon och äpplen? Ett mellanmål inför mötet?
De representerar ett land.
Plommon representerar Frankrike. Torkade aprikoser Venedig.
Brödet är ungerskt. Äpplet är osmanskt.
Ska jag säga till Erövraren att vi gjorde ett äpple av honom?
Säg inget till osmanerna. Vi har lovat ungrarna.
Du lovade ungrarna, före detta drottning Sion.
Jag lovade ingen.
Han har inlett en ny tidsålder. Varför går vi inte in i den nya tiden?
Ingen mer kärlek för Öst. Det är vår tids sjukdom.
Med Österns moral hade du haft en värdig ståndpunkt, som Caren.
Du vet inte att en värdig ståndpunkt gjorde att Mary dödade Caren.
- Är Caren död? - Ja, hon dödade henne.
Om jag inte tagit hennes parti skulle jag ha delat Carens öde.
- Den ungerska drottningen leker inte. - Erövraren erövrade Konstantinopel.
Det räcker! Arvingen är kidnappad. Ingens krig angår oss.
- Dessutom har vi inga vänner. - Drottningen har rätt.
Vilken teaterapa.
Jag antar att
den ungerska befälhavaren Marton kidnappade tronarvingen.
Kanske för att hämnas sin passionerade kärleksaffär med Sion.
Det är snarare drottning Isabeus verk. Vår före detta kungs engångsligg.
Larg, din fru kanske stal honom för skulden vi är skyldiga henne.
Din tjuvfru kanske stal honom.
Och jag tror... Ni vet.
Alltså...
Ni vet.
Det är första gången jag inte har nån pik. Jag skäms. Titta inte på mig!
Varför blev det så här?
- Slav. - Han är blond. Oväntat, va?
När blev du smutsig igen? Typiskt. Bongomia knäcker alla på genomresa.
Ingen kvinna.
Du får inte storma in och skrika "ingen kvinna". Skaffa en på marknaden.
Kvinnan är inte här.
- Menar du nån betydelsefull? - Han menar amman.
Hon kidnappades med barnet.
- Vad gör du här? - Sangu är här. Men kvinnan...
- Ut härifrån. - Sangu.
Ska vi oroa oss för henne?
Drottning Hasharia, vackrare varje gång.
- Sangu, har du nyheter? - Det vill jag lova.
Allt är en enda röra, världen brinner. Res inte runt för mycket.
Där rök Frankrike.
- Det är Venedig. Frankrike är... - Ursäkta.
- Vad har du för nyheter? - Inte till er, drottning, till prinsen.
- Ett meddelande från Vlad. - Vlad?
- Vad säger han? Vad skrev han? - Jag har inte öppnat det än.
Jag har goda och dåliga nyheter.
De goda är att Vlad kidnappade barnet.
- Är det goda nyheter? - Nu vet vi vem som tog honom.
Tänk om det stod att Pedro Mendes tog barnet. Vem fan är Pedro Mendes?
- Vi hoppade över ett steg. - Och de dåliga nyheterna?
- Han säger: "Kom och ta honom." - Varför skulle Vlad kidnappa ungen?
- Han försöker lura oss i en fälla. - Han förlorade och blev förbannad.
- På osmanerna? - Nej, på mig.
Han hyser agg mot mig för att Caren valde mig framför honom.
Det här är hans plan. Först lät han ungrarna döda Caren.
- Frankrike. - Sluta nu.
Sen hämnades han genom att kidnappa barnet.
- Är det allt? - Ta plommonet och förklara då, Sion.
Jag säger bara det första jag kommer att tänka på.
Sangu. Du vet vad du ska göra.
- Vet du inte? - Nej.
Tur att du berättade. Annars hade jag gjort nåt helt annat.
Min drottning.
Vart kallar han dig?
Det får du aldrig veta.
- Vad gör du, din idiot?! - Det här är vad stora kejsare gör.
Stora kejsare som jag och Erövraren berättar inte vart de leder fälttåget.
Vart ska vi?
- Jag dödar dig! - Jag skojar.
Jag berättar när vi är på väg.
Orion, Larg. Samla alla som kan hålla i ett vapen, och som vill strida med mig.
Ja, Ers Majestät.
Frågan är om vi har resurserna för en sån expedition?
Oroa er inte för det, min drottning.
Ta in dem!
Är det pengar? Sån lön har du inte. Ni vet väl vad han gjorde?
Han stal nog allt från fattiga.
Men fattiga borde skydda sin egendom.
En liten present till Bongomias drottning.
Jag har ändå inte råd att fråga var det kommer ifrån.
Broder, låt allt gå till krigsförberedelserna.
Ja, min drottning. Idiot.
Det är första gången jag ser folk så ivriga att strida.
- De lyckas till och med uppmuntra mig. - Bra. Är förberedelserna klara?
- Prinsen tar hand om det personligen. - Det är det som oroar mig.
Han har inte lämnat smedjan. Jag tror att han har rustningar åt alla.
Jag visste inte att det fanns så mycket folk i Bongomia.
Jag hoppas att jag kan bli en värdig ledare.
Oroa er inte, min drottning. Ni kan inte vara nåt annat.
Det är en ära att slåss för min drottning.
Äran är min, far.
Min lilla dotter har vuxit upp.
Hon har blivit en stor, vacker drottning.
Hon har hela nationen bakom sig och ska dra ut i krig.
Visa mamma hur du slåss.
- Vi tog farväl på palatset. - Inga farväl. Vi åker tillsammans.
- Jag kan inte lämna min dotter ensam. - Är det här min examen?
Drottningen har rätt.
Säg till drottningens mor att vi inte borde försöka rädda henne på slagfältet.
Säg till drottningens far att han borde oroa sig för sig själv.
Var är alla?
- De var här för en timme sen. - Ja, det var fullt med folk här.
Det är nån där borta! Ta honom!
- Kom hit! - Spring inte! Stanna!
- Kom hit! - Spring inte i väg!
Håll tyst!
Förlåt mig, min drottning. Jag svär att jag inte har gjort nåt.
- Vem gav dig de här? - Jag!
En liten paus.
Gav du krigsbytet till folket?
Ja, det är precis vad jag gjorde. Jag ville muntra upp dem.
De skulle gå till arméns förnödenheter.
Ser ni den nya naiva drottningen? Tänk strategiskt, tjejen.
Tänk om Vlad får möta en armé som har finkläder och smycken.
En armé med god hygien och en massa juveler.
De måste ha besegrat alla arméer och är tvungna att bära krigsbytet.
Då inleder vi kriget med ett övertag på 14 - 0.
- Min drottning. - Idiot!
Du får mig att döda min bror i unga år.
Du behöver inte anstränga dig.
Jag skulle inte känna nåt i världens starkaste rustning.
Jag smälte ner alla dörrar, fönster, kastruller och svärd i landet för den.
- Är det därför du har varit i smedjan? - Djävulskt smart, eller hur?
Var är alla?
De stack med allt guld.
Vad hände, Hasharia? De kunde inte vänta med att ge sina liv för dig. Vad hände?
De fick lite guld och sprang i väg. Vart tog den där mannen vägen?
Där ser du.
Vi låter dem att inte leva i välstånd av en anledning. Du lär dig.
Prinsen har rätt.
Ingen fara, otur kantar en drottnings första tid.
- Ungrare attackerade mig. - Minns ni min första dag som kung?
Den ungerska prinsen kom direkt. Sånt händer, Hasharia.
Nu när vi utgör vår armé ska vi ut i strid.
Första stoppet är Djerdapskogen. Jag tar täten.
- Må himlen hjälpa oss. - Paus.
Behöver du hjälp?
Kom igen.
Hämta hästarna.
En natt i Djerdaps djungler före kriget
DJERDAPSKOGEN
- Orion? Orion! - Orion.
- Orion har svimmat. - Orion?
- Hur mår du? - Orion?
Orion, mår du bra?
Hur kan han må bra? Han kollapsade av hunger.
Vi har rest i tre dagar för att idioten ville till Djerdapskogen.
Hur är det här ens en kampanj? Varför blev jag indragen i det här?
Det går bra för dig, och du är bra på allt du gör. Jag är stolt över dig.
Jag vet vad du försöker göra, mamma, men du gör mig mer deprimerad.
Om prinsen inte hade gett bort bytet så vore vi inte här.
Jag inledde kampanjen som en semester med mina föräldrar. Helt utan armé.
- Orion är död. - Va?
Jag skojar bara. Alla är så nervösa. Jag försökte bara liva upp er.
Men det kanske var olämpligt. Och jag...
Jag mår inte heller bra.
- Vad hände med mig? - Orion.
Nej, det här går inte. Larg, du får ha Orion bakom dig.
- Vi äter Orions häst. - Vi äter inte upp nån häst.
- Har du nån bättre idé? - Jag äter inte hästar, men varsågod.
Jag tror inte att jag klarar mig.
Larg.
Om jag dör, ät mig och fortsätt.
Allt för Bongomia.
Tack, Orion. Tack.
Ni borde skämmas! Särskilt du!
Inser ni vad som har hänt? Jag testade er!
Hur kan ni äta människor?!
Du får inte äta mig! Jag låter mig inte ätas!
- Ingen äter Orion. - Sluta, Larg.
- Det vattnades i munnen på dig. - Nu blir jag förolämpad.
Toppen. Vi är hungriga och vi vet inte var vi är.
Vi måste tillbringa natten i Djerdaps djungler.
Vi behöver ett mirakel nu.
Jag tror att himlen hörde dig, far.
Hola, amigos!
- Jag trodde inte att du kunde backa. - Jag är väl van.
Nu tittar du inte ens på mig.
Gå mig inte på nerverna. Man kan tro att du begrundar nåt djupt och meningsfullt.
- Jag tänker på kvinnan, Ers Majestät. - Det är meningsfullt.
Kärlek är vackert, slav. Jag har aldrig upplevt det.
Älskar du henne så mycket?
- Skäms du, eller får du ett anfall? - Jag skäms.
Skäms inte igen.
Men jag förstår dig. Även som slav kan du räknas som människa.
- Saknar du henne? - Jag ger mitt liv för att se henne igen.
- Det slutar nog så. - Varför?
Vi har lurat döden alldeles för många gånger, slav.
Jag känner på mig att det blir en fullträff den här gången.
Det är det värt för hennes skull. Jag älskar henne väldigt mycket.
Vet du hur mycket det berör mig?
Du ger dig ut på vägarna med kärlek i ditt hjärta.
Du är som en riddare på ett räddningsuppdrag.
Men var realistisk, hon kan ha mördats våldsamt.
Vlad är en galning. När vi kommer fram kanske han redan har dödat henne.
- Förbered dig på det. - Varför skulle han göra det?
Jag säger att det kan hända. Jag sa inte att det skulle hända.
- Rensa ut alla dåliga tankar. - Jag tänkte inte så förrän du sa det.
Våra idioter är också här.
Hallå! Kusken!
Hjälp mig.
Jag får inte loss foten.
- Ers Majestät... - Jag tar inte av mig rustningen.
Fortsätt.
Jag kan inte tro det här. Har ni sett?
Min bongomiska familj.
Inte undra på att vi säger: "Bongomier går inte emot familjen."
Jag var borta i tre hela dagar. Undrade ni inte var jag var?
- Var fan har du varit i tre dagar? - Vi fann ett värdshus en halv dag bort.
Vi åt rådjur, drack vin och sov i varma sängar.
- Vi fick en vagn och kom hit. - Svara ordentligt på drottningens fråga!
Jag svarade på frågan. Ska jag bokstavera?
Var fick du pengarna ifrån?
Sangu stal dem från Van Dijk i Osmanska riket och gav oss dem.
Hade du pengar när vi svalt?
Svalt ni? Ni har ju ett helt lamm framför er.
Jag hade sagt det i Bongomia om du inte rusat i väg på hästryggen.
Vi har ett krig att utkämpa. De får inte vända oss emot varandra.
Jag ska döda dig! Låt mig döda honom! Det vore det bästa för Bongomia!
- Nej, vänta. - Släpp henne! Kom igen!
Har du nån chans mot en oövervinnelig och oförstörbar rustning?
Ursäkta, prins, men vi försöker sova.
Förlåt. Mitt ansikte brändes i dag. Det är därför jag väsnas.
Jag brukar inte falla i eldar varje dag. Jag tjänar pengar på mitt ansikte.
- Du har aldrig haft nåt jobb. - Det är tillfälligt.
Vi borde ha låtit dig brinna.
- Han hade tillagats fint i rustningen. - Larg hade ätit upp honom direkt.
Jag vet det. Ni sover inte så varför ligger ni så här?
Ingen med en gnutta värdighet kan sova här inne.
Visa lite hänsyn. Jag blev bränd. Ingen av er har blivit bränd.
- Hasharia brände sig när hon var liten. - Gjorde jag?
Jag minns det. Det var på soppan. Mitt första år i armén.
Kalla inte det här korkade gänget för en armé.
Ja, jag minns. Minns du hur du skrek, Hasharia?
- Hur gick det till? - Ni gick till köket den dagen.
Ni älskade att pyssla som barn.
Ni var inte tillräckligt lång, så ni doppade handen rakt i grytan.
- Thenio var otröstlig. - Grät min bror för mig?
Han bröt ihop och sa: "Min syster har förlorat sin hand."
Vilket ståhej.
Jag måste ha varit väldigt liten för jag minns det inte alls.
- Det finns inga spår på handen. - Vi smörjde den med olja och socker.
- Gamla goda tider. - Ja, det var det verkligen.
Kan vi smörja in mitt ansikte så att jag inte får ett ärr?
- Vi gör det i morgon. - Ditt ansikte klarar sig.
- Hur vet du det? - För att du inte har nåt ansikte.
Det var skrattretande.
- Hörde du det bitchiga svaret? - Hon tar efter sin far.
Jag har inget ansikte, säger hon.
Jag är likadan. Tänk att vi är så lika ändå.
God natt, allihop. Väsnas inte för mycket.
De är minst sju eller åtta stycken.
Oj då.
Du är Bongomias ljushuvud i matte.
Har du studerat astronomi? Är det dag eller natt nu?
Om vi hade en till med oss kunde vi klå upp dem.
Det skulle inte räcka. Det hade varit bättre med mer folk.
De är vältränade soldater. Vissa av oss kan inte alls slåss.
- Pratar du om mig? - Nej, Ers Majestät.
Jag skulle inte våga.
Skäms på dig. Men det förvånar mig inte. Han övervägde att äta mig i går.
Håll käften nu!
Ingen ska slåss. Vi kom för ett gisslanutbyte.
Vi måste ge nåt i utbytet. Vad har vi att ge mot barnet?
Jag ger mitt hjärta till Vlad.
Jag har en plan, men jag måste få min son först.
Kvinna!
- Jag kommer för att hämta dig! - Jag visste att du skulle komma!
Självklart! Jag kommer om det så kostar mig livet.
Jag bad till himlen varje kväll att inte dö innan jag fick se honom.
Kvinna! Allt för kärleken!
Är han galen?
Sa jag nåt fel, Ers Majestät?
- Är du klar med ditt kärleksrop? - Jag är klar.
Du följer med mig.
Vad som än händer där borta så får ingen av er komma dit.
Jag vill prata enskilt med Vlad. Vad tror du? Så att du inte dör.
Ingen av er har en dödlig rustning smidd av 87 nedsmälta svärd.
Ingen.
Ingen stjäl min son.
Men...
Ers Majestät.
- Föll jag på en sten? Ser du nån sten? - Ja, jag ser en sten.
Okej. Gå tillbaka till din plats.
Ser man på.
Min gamle vän Vlad av Valakiet.
Fan också...
- Gick det bra? - Ja, tack.
Att ha en oövervinnerlig rustning har sina nackdelar.
Odödlighet har också ett pris, Vlad.
Visst.
Jag är okrossbar nu. Jag kan inte gå sönder.
Jag kan inte knäckas av nånting.
Vad har hänt med ditt ansikte?
Jag slogs mot en drake på klipporna.
Jag föll i ett fyrfat. Det hör inte hit. Jag kom för att hämta min son.
Jag vet att du kommer att bråka om det. Du vill ha ett krig.
- Här. - Du ska få ditt krig.
Här.
Här. Ta henne också.
Vad händer?
- Är det allt? - Det är allt.
Du är en otroligt dum person, Vlad.
Varför kallade du på mig om du tänkte överlämna honom direkt?
Du kunde ha skickat hem honom med två vakter. Jag fick resa långt.
Du är rädd för odödlighetsrustningen. Jag ser det i dina ögon.
Jag fattar. Men jag kan knappt låta bli att använda rustningen. Så arg är jag.
Om det här är på riktigt, och jag inte har blivit galen, kan vi gå nu?
Är herrn modedesigner?
Hade jag inte instruerat smederna om jag velat ha en djup urringning?
- Varför tar du dig friheten? - Han rev sönder plåten!
Kan vi gå nu?
- Vad var det? - Vet du vad det är, Vlad?
- Det är nog det sista du hör. - Vad betyder det?
Jag ställde en fråga första gången vi träffades i Norden.
Minns du? Nu är det dags att besvara frågan.
Det här är vägs ände, Vlad Dracula.
När jag var liten hörde jag ett vackert talesätt i det osmanska palatset.
För varje trick jägaren kan har björnen en utväg.
Vi vet inte vem som nått slutet.
Tack för att du förde honom till mig, prins.
- Visste du? - Visste vad, Ers Majestät?
Visste du att Vlad skulle föra hit arméerna?
När jag fick Vlads bud skickade jag ett bud till er med Sangu.
- Spelar du ett dubbelspel? - Jag kan inte ens spela ett enkelspel.
Jag glömde vem jag lovade vad.
Det här är inte bra.
Inte alls bra.
Han slet upp rustningen som ett brev. Hur sliter man sönder plåt?
Det var inget, Ers Majestät. Jag ska inte störa.
Vid soluppgången, i en terräng jag inte skulle välja
ska jag utkämpa en strid mot en armé vars storlek jag inte kan uppskatta.
Du försatte mig i den här situationen.
Hur ska vi gå vidare?
Vi kan säga: "Vi bestämmer ett datum nästa månad. Vi ses då."
Eller så rymmer vi på natten, för de sover nog nu.
De hör oss inte om vi är tysta. De är trötta, trots allt.
Gå till dem. Du ska ge dem ett meddelande från mig.
Jag?
Jag ger dem en chans att kapitulera och underkasta sig osmanskt styre.
Okej. Nu tänker jag bara högt.
Om de inte går med på det, vad händer då?
Då kommer du troligen inte tillbaka med det meddelandet.
Om de inte går med på det, dödar de dig.
- Vad är det som inte känns rätt? - Allt känns rätt och logiskt.
Så jag går.
Ursäkta.
Om jag dör en hemsk död och inte kommer tillbaka, som ni sa,
så ska ni veta att det var en ära att få träffa en stor härskare som ni.
Vilket håll? Upp och sen rakt fram?
Hur ska jag...
Jag frågar utanför.
Så sultan Mehmet vill att vi kapitulerar?
Och du kom för att leverera meddelandet, med risk för ditt liv.
När vi kom på honom i en situation han aldrig ville vara i.
Har ni repeterat? "Först säger du si och sen säger jag så."
- Ni borde ha gett honom några repliker. - Utmana inte ödet.
Utan drottningens begäran hade jag tagit ditt huvud.
Ni har tagit Nordens överhuvud också.
Tack, förresten.
Du är en hemsk mor, men en listig drottning.
- Det är inte mig du ska tacka. - Så vem?
Så klart. Det borde jag ha gissat. Din favoritson, Thenio.
Grattis, bror. Du styr Venedig nu. Jag är glad för din skull.
Vad gör dig så glad?
Du har äntligen en tron värd att svika familjen för.
- Har jag svikit min familj? - Ja.
Som du sa, samma gamla visa. Vad kan man göra?
Slåss mot sin familj?
Jag har bara en familj, och den är här. Dessutom har du inget med det att göra.
Vi kom för mer än ett litet värdelöst land som Bongomia.
Så ta din älskade familj och ge er av.
Jag ger dig en chans.
Och annars?
Annars betraktar jag dig som en fiende på slagfältet i morgon.
Jag gör med dig precis som jag gör med min fiende.
- Oj då. Är det så? - Så är det.
Tänker du döda mig, broder?
Ge dig av, prins.
Lyssna på mig för en gångs skull, och ta alla med dig.
Snälla, lyssna på Thenio.
Jag bryr mig inte om de andra, men ge dig av.
Ni kanske har glömt.
Vi är bongomier. Vi går inte emot familjen.
Vi ses i morgon på slagfältet.
Han har samlat alla och bröstar sig. Som att jag bryr mig om hans åsikt.
Vad ska jag säga till sultanen nu? Han borde göra slut på mitt lidande.
Ers Majestät, jag gjorde mitt bästa, men de lyssnar inte.
Så trevligt att träffas igen, min prins.
Kapten Van Dijk.
Norden är med er till sista blodsdroppen, sultan.
När du är tillbaka välbehållen antar jag att de accepterade mitt erbjudande.
Inte direkt, sultan.
Gud vet att det mitt hjärta önskade besannades.
Må segern bli vår och må Allahs vrede drabba dem i morgon.
Må vår strid välsignas.
Må så bli.
Det är dags.
Farbror.
Kommer du inte?
Jag har det bra här.
- Är det du som bestämmer? Så bra. - Det stämmer, oroa dig inte.
Du är rädd att nåt ska hända dig.
Du hukar dig som en råtta och skjuter pilar bakom saker.
- Var är Sion? - Oroa dig inte.
Jag har fört henne och tronarvingen i säkerhet.
Har du nåt att säga till Frankrikes drottning?
- Nej, det har jag inte. - Jag kan hälsa henne.
"Han återvände till sin fru och sina barn. Låt honom vara, kärring."
Vilken usel människa du är!
Idiot.
Hasharia. Lägg dig inte i. Låt vuxna prata sinsemellan.
- Pappa... - Förstått?
Sultan Mehmet.
Så det här är slutet?
- Jag hoppas det. - Vad ska det betyda?
Det betyder att det är slutet om du inte flyr som en råtta igen, Vlad.
Du var likadan som liten.
När du bestämde dig för nåt, gjorde du det.
Slåss bara som en man så tar jag hand om resten.
Där hör du.
Vi får se om du kan göra såna gester
när jag stryper dig på slagfältet om en stund.
Jag ska berätta för Erövraren om dig.
Bu! Förrädaren Thenio! Skithuvud!
Tack för att du uttrycker dina känslor, Larg.
Vi är alla mer eller mindre på samma sida som du.
Skithuvud! Ynkrygg! Kungen som förrådde sin familj!
Larg... Om du tillåter mig.
- Jag är bara så väldigt arg! - Jag förstår det, och du har rätt.
Du borde använda ilskan för att slita fienden i stycken i strid.
Din jävel!
Orion, ta med dig Larg och vänta vid armén.
- Jag är less på hans krigsförklaringar. - Vad har jag gjort?
Jag ber om ursäkt till alla. Först av allt, grattis till vårt krig.
Innan vi börjar vill jag dubbelkolla vem som är fiende med vem.
Det börjar bli komplicerat och jag vill slippa onödiga bråk.
Låt mig göra det lätt för dig. Vi hyser alla agg mot dig, prins.
Så håll bara tyst.
Pirat Van Dijk, jag är ledsen för det som hände i Ungern.
Du ska veta att jag varnade Caren många gånger.
Hon förtjänade det.
Titta noga på den här säcken.
Det är säcken du satte över Carens huvud när du dödade henne.
När kriget är över tar jag ditt huvud till Norden i den.
Stora ord, men du glömmer att jag är här, pirat.
Förlåt, Marton. Du har rätt.
Jag ska få plats med ditt också.
Alla kan glömma, men inte Norden.
Vi får se.
Vad ska vi göra?
Vad är planen? Vi kanske kan hjälpa.
Ska du låta din armé slita dem i stycken på din order? Berätta för mig.
Men säg inget nu. De tittar på mig. Avbryt planen. De läser mina läppar.
Bror. Han menar allvar.
Han tänker slåss mot oss.
Inte en chans, Hasharia. Han är vår bror.
Vi är bongomier. Ska han döda sina syskon?
Säg att det inte är så! Säg att du har en plan!
Vi är inte barn längre.
Det här är inte Bongomias vingård där vi brukade leka tillsammans.
Väx upp.
Så du är vuxen nu, bror? Har du blivit så stor som du ville bli?
Vi möts i undergången snart nog.
Ska du döda din lillasyster, som du grät för när hon brände sin hand?
Gör inte det här nu.
Jag älskade nån annan än er två en gång.
Och han togs ifrån mig.
Är det jag som ska ta dig ifrån mig nu, bror?
Förstår jag rätt? Har du ingen plan?
Vilken plan? Jag har inte ens en anledning att leva.
Jag kom hit för att dö!
Jag hoppas att min kropp får vila fridfullt i jorden i dag.
Alla jag kände och älskade högg mig i ryggen.
Jag orkar inte mer.
Jag också?
Nej, inte du, Hasharia.
Vad gör du här? Varför går du inte härifrån?
Då hoppas jag att min kropp läggs i samma jord, broder.
Det vore en ära att dö med dig.
Hasharia.
Igen?
Igen vad?
Ska du lämna mig igen?
Är du säker?
Tar hon dig med sig den här gången?
Mamma!
Mina barn. Jag lämnar Bongomia strax före soluppgången.
- När kommer du tillbaka? - Det gör jag inte.
Ni är stora nu, så jag låter er bestämma.
- Vill ni följa med mig? - Nej. Du borde inte heller åka, mamma.
- Vi är från Bongomia. - Jag följer med.
Tänker du lämna mig, bror?
Jag kan inte lämna min mor ensam.
Kom till södra porten vid soluppgången, Thenio.
Så är det. Det här är inte första gången du lämnar mig, bror.
Hoppas du lyckas den här gången.
Vilken tur att jag har dig som son.
- Förlåt att jag inte gav dig en son. - Min far dog inte, han blev mördad.
- Nu börjar vår tid. - Om det krävs svåra beslut...
- Du är alltid min hjälte. - Det är svårt att bära två saker.
En bär på ett barn, och den andra bär på en stor hemlighet.
- Hoppas att du hittar det du söker. - Fattiga barn tänker bara på sig själva.
- Vad jag än har gjort och förtjänar... - Thenio och jag ville skydda Bongomia.
- Ska nån utan moral moralpredika? - Du ställer alltid till det.
Det är inte första gången du lämnar mig. Tänker du döda mig?
Prins!
Vad har du gjort?
Hasharia, se på mig. Snälla, se på mig.
Hasharia...
Anfall!
Text: Magnus Öberg Iyuno