Sanj je konec.
PO KNJIGI
-1971… -Glasba je nekaj sporočala.
Svet se je spreminjal.
Leta 1971 smo ustvarjali 21. stoletje.
V Angliji ni nihče govoril, ko je bil zadet.
Z 12 ljudmi ste lahko tri ure nekje sedeli in poslušali glasbo.
Odšli so, vi pa niste imeli pojma, kdo so bili.
"TRIED SO HARD" IZŠLA LETA 1971
V Batterseaju sem šel k nekomu, ki ga je obiskal prijatelj.
Bil je dolgolas in podoben Lauren Bacall.
Zvil je najpopolnejši džojnt iz petih papirčkov, kar sem jih kdaj videl.
To vam pripovedujem, ker je bil to Bowie.
Jaz pa nisem vedel, kdo je.
Bowie leta 1971 v Londonu ni bil Bowie. Še ne.
Nisem se počutil kot rokovski pevec ali rokovska zvezda.
GLAS DAVIDA BOWIEJA
Počutil sem se manjvrednega.
Vendar sem bil odločen početi to, kar sem želel.
Iskal sem nekaj novega.
Kaj bi rad videl na odru? Kaj bi me resnično vznemirilo?
Takrat se mi je zdelo zanimivo
poskusiti ustvariti nekaj korenito drugačnega.
V Angliji se je krepil odpor.
To deželo bi rada imela rada, saj je moževa domovina.
In zdi se mi zelo zanimiva.
Vendar ste zelo nostalgični. Ves čas govorite o preteklosti.
A živeti moramo v sedanjosti. Preteklost lahko pokopljete.
Gospodarski minister ZRN-a pravi…
-Oh, ne. -Se vam mudi?
Gospodarski minister ZRN-a pravi, da so Britanci s polcilindri
pri poslovanju preveliki tradicionalisti. Se strinjate?
Ne.
Bomo morali po pridružitvi EGS-u opustiti polcilindre?
Ne.
Rekel je, da britanski poslovneži s polcilindri…
Kaj vas briga! Spokajte!
Odpri svojo češpljo…
"OPEN YOUR BOX" B- STRAN POWER TO THE PEOPLE
V ZK IZŠLA LETA 1971
Odpri svojo češpljo,
odpni hlače,
odpni nogavice,
razširi noge.
Vama lahko v zvezi z vajino trenutno ustvarjalno fazo nekaj predlagam?
Sprejeti morata, zlasti vi, John,
da vaju to odtujuje od ljudi, ki so vaju tu sprva imeli radi.
-Od marsikoga? -Ja. Ne razumejo vas več.
Yoko: To pesem so prepovedali. Po mojem zato, ker sem ženska.
John in Yoko sta veljala za čudaka.
Ljudje so nanju gledali z dvomom.
To je bil del občutka, da je vsa kontrakultura sumljiva.
Bala sem se, da bodo tisti na položajih mladinsko kulturo potisnili
v čase pred Beatli.
Da se bomo vrnili k varni in omledni srednji poti.
Ljudi sem morala spodbujati, naj ne hrepenijo po šestdesetih.
Da to ni dobro. Pomembna je sedanjost.
MRTVECI, ZBUDITE SE
"SLOW ROCK" IZŠLA LETA 1971
Takrat sem bil star 15 let.
Ugotavljal sem, kam spadam.
To je Nacionalna fronta.
USTAVITE PRISELJEVANJE
Stranka, ki na prvo mesto postavlja Britanijo in Britance.
Bil sem prva generacija v Britaniji rojene črnske mladine.
Grafiti pa so takrat z ogromnimi črkami sporočali: "Ohranite Britanijo belo."
ENOCH IMA PRAV
Mimo njih sem hodil vsak dan.
OHRANITE BRITANIJO BELO
V ZDA sem odraščal z državljanskimi pravicami.
Toda mi seveda nismo bili Američani.
Bil sem v letih, ko sta glasba in slog pomembna.
Svojo različico smo iskali v glasbi, ki nam je bila dostopna.
In v deželi svojih staršev.
GIBANJE ČRNI PANTERJI
Pri glasbi je dobro eno.
"TRENCH TOWN ROCK" POSNETA LETA 1971
-Ko udari vate… -To ne boli.
Pravim.
Pri glasbi je dobro eno. Ko udari vate…
Te ne zaboli.
Udari me z glasbo, ja, udari me z glasbo zdaj.
-To je… -Rok Trench Towna.
Ne glej tega.
Rok Trench Towna.
Velika ali majhna riba…
-Rok Trench Towna. -Žanješ, kar si sejal.
-Rok Trench Towna. -In samo Jah, Jah ve…
-Rok Trench Towna. -Da hrbta nikoli obrnem ne.
-Rok Trench Towna. -Niti slumu…
To je glasba, rojena iz hudega trpljenja
v drugi deželi, med ljudmi z revolucijo na svoji strani.
-Šponsko. -Kingston 12.
Glasba je dobra. Tolaži, vendar…
Zdaj imamo opravka z reggaejem, z glasbo rastafarijancev.
Ta glasba je nevarna.
Sanje mi želiš uničiti…
Ska-ba-dibi-dip Ska-ba-dup, ska-ba-dup…
Toliko kot proti reggaeju nimajo proti nobeni drugi glasbi.
Ne marajo je predvajati, ker ljudi uči, naj bodo zvesti samim sebi.
Reggae je glasba, ki se bojuje za zatirane povsod po svetu.
Kaže jim svobodo.
Te ne boli.
Udari me z glasbo zdaj, udari me z glasbo zdaj.
Konec 60-ih in na začetku 70-ih je bilo na radiu malo jamajške glasbe.
Tisti na oblasti so poskušali utišati te alternativne glasove.
Ljudje govorijo o tem, kako težko je na radio spraviti reggae plošče.
Ima ta glasba res sovražnike?
Iskreno, na BBC je težko spraviti vsako ploščo, ne samo reggae.
Vse druge glasbene zvrsti imajo na radiu svoj program. Vse razen reggaeja.
Teh plošč ne predvajajo tri- ali štirikrat,
da bi se ljudje odločili, ali jih želijo poslušati.
Če bi naši glasbi odprli vrata,
če bi ji omogočili prosto pot, bi se razlegala po vsem svetu.
Naša glasba je zelo kakovostna.
Z ALBUMA SOUL REVOLUTION IZDANEGA LETA 1971
Premika tvoja plesna stopala…
Reggae je bil na obrobju,
a se je začel izenačevati z glasbo belcev.
Pokazal nam je pot naprej.
Rad bi, da veš…
Odraščal sem z nenavadno dvojnostjo.
V črnski skupnosti nismo poslušali roka.
Nikoli nisem razmišljal, zakaj mi je neka glasba všeč.
Vem le, da sem se počutil povezan z njo. Doma sem poslušal reggae,
v šoli pa Stonese, Kinkse in Beatle.
Leta 1971, ko sem bil star 15 let, sem videl Who.
Tisti zvočni poskus je bil zame nekaj novega. Navdušil me je.
Bil sem pet metrov od odra.
Tisto stvar je razneslo pred mano. To mi je spremenilo življenje.
Kdo so Who? No, Who so Who. To so.
Who so predstavljali mlade.
Upor, hrup
in resno obravnavanje tega, kar so jemali resno. Roka.
Pete Townshend. Piše pesmi. Napisal je album Tommy.
Po Tommyju smo stežka posneli nov album. Bil je zelo uspešen.
Spremenil nas je in nam dal zahtevno nalogo.
Kaj bomo naredili zdaj?
Ste naredili kaj posebnega
z denarjem, ki ste ga dobili?
Ponosen sem le na to, da sem si zgradil studio.
Poleg benda je najpomembnejša stvar v mojem življenju.
Pomaga mi izraziti moje najboljše ideje.
To velja za vsakega zelo uspešnega ustvarjalca.
Vsak se vpraša, kako naprej, kakšen naj bo naslednji korak.
Leta 1971 se je snemalna tehnika spremenila.
Pri snemanju je puščala več svobode. Pete je to izrabil.
Vedno sem menil, da rok jemljem preresno.
Vendar stežka ugotovim, zakaj so moja čustva tako močna,
zakaj se počutim tako vpletenega.
In predanega roku. Spreminja družbo, veste?
Slišal sem za sintesajzerje, za glasbene računalnike.
Videl sem, da prihaja nova revolucija.
Pisali ste o vseobsegajočem svetu elektronike.
O globalni vasi, v kateri vse povezujejo
televizija in novi elektronski mediji.
"MILKY WAY" Z ALBUMA WEATHER REPORT
Ta naprava deluje tako, da…
Ta stikala postavite v določen vzorec in napravo prižgete.
Zaigra melodijo, za katero ste nastavili vzorec.
Računalnik bo v vsakem domu.
Imeli boste dostop do vseh filmov, razvedrila in informacij.
Elektronika je najprimernejše tehnično gradivo 20. stoletja.
Glasbeniki 20. stoletja lahko elektronske naprave uporabljajo brez zadržkov.
Improvizacija z elektronsko obdelavo glasbe
je val prihodnosti, najverjetneje glasba sedemdesetih.
Takrat sem pisal zelo ambiciozno skladbo,
Lifehouse. Postala naj bi film.
Bila je antiutopična ideja o tem, kako bodo mediji, elektronika,
tehnika in tehnologija spremenili družbo.
Predstavljal sem si zelo onesnažen svet,
v katerem je življenje na prostem skrajno težko.
Vlada nas je zato zaprla v hiše
in nas obstreljevala z razvedrilom, da smo ostali zadovoljni,
ko so njeni predstavniki čistili zrak.
Televizijo gledam od 16,30 do polnoči.
Nato grem spat.
To je moje edino razvedrilo. Edino, kar imam.
Imenoval sem jo "mreža".
Globalni komunikacijski sistem, po katerem bi vsi dobivali podobne stvari…
Človeški možgani so električni stroj.
…ki bi jih lahko na skrivaj nadzorovali in cenzurirali.
Podatkovna baza z vso vašo zdravstveno
in finančno zgodovino, s prometnimi prekrški…
To je strahotna misel.
Ko bi nas privabili in v nas naložili programe,
bi si predstavljali, da imamo dostop do vsega,
saj bi bila vsebina bogata, prepričljiva in lepa.
Ves zahodni svet halucinira, le da je popolnoma buden.
Vsi smo v tehnološkem transu.
To je bilo predvidevanje,
da bo šlo vse narobe, vendar bo glasba prevladala.
Poslal mi je kup demo posnetkov in scenarij
za film, ki ga je želel posneti. Naslov je bil Lifehouse.
Scenarij sem prebral in ga nisem razumel.
Tudi nihče drug ob meni ga ni.
Preveč ljudi je reklo, da je to traparija, da sem zmešan.
Niti drugih v bendu nisem prepričal.
Glasba, ki jo je napisal, je bila zelo inovativna.
Da je tako uporabil sintesajzer…
Menil sem, da bi tako ali tako morali posneti album.
Nekoliko težko je bilo prevesti to, kar je Pete dal na svoje demo posnetke,
in kako so to povzeli člani benda.
Drugi v bendu, zlasti Keith in Roger,
so vedno želeli pisati tako, kot so pisali drugi.
Usedemo se in improviziramo.
Vzel sem stereo 8, ukradel njegov sintesajzer, in snemal z njega.
Jaz sem trak razrezal in ga spremenil v pesem.
S škarjami sem ga narezal v nekaj. In potem ga je Glyn Johns spet zrezal.
Dodali smo bobne in kitare in jaz sem napisal besedilo.
Tako smo se približali nečemu, kar je spominjalo na štiriminutno rokovsko pesem.
Drugim članom benda sem jo predvajal po slušalkah.
Igrali so ob sintesajzerju z vnaprej posnetim zvokom.
"BABA O'RILEY" Z ALBUMA WHO'S NEXT
IZŠLA LETA 1971
Tam na polju
se za svoje obroke borim.
Vračam se na stare tirnice,
ni se mi treba bojevati,
da bi dokazal, da imam prav.
Ne potrebujem odpuščanja.
Ja, ja, ja, ja, ja.
Ne joči,
ne dviguj pogleda,
to samo najstniška pustinja je…
Čedalje teže je bilo
s kitaro, basi in bobni, s tradicionalnimi glasbili, posneti nekaj izvirnega.
Ljudje z vizijo in tehniko
so bili tisti, ki so postali ustvarjalni pionirji tistega časa.
Lahko ste ustvarjali zvoke, kakršnih ni slišal še nihče.
Poslušate BBC Radio London.
Danes je torek, 29. junij, ura pa je 20 do šestih.
Na aktualnem sojenju ljudem resnično grozijo
z zaporno kaznijo, ker so več otrokom dovolili, da se izrazijo.
To je reakcionarni odziv.
Viktorijanska doba po regentski.
Verjetno smo na skrajni točki reakcionarnega.
Če pretiravate,
svobodni duh doživi udarec.
KAZENSKO SODIŠČE V LONDONU
Sojenje urednikom revije Oz je bil proces proti 60. letom.
Proti vsem grozotam tistega časa.
Mamilom, rokenrolu, kavsanju v javnosti.
Tožilstvo je trdilo,
da so se pri reviji zavzemali prav za to.
Da so poskušali kvarno vplivati na mladino.
RAZGALJENI RUPERT
To je bila resna obtožba.
NAJ ME STRELA! DEVICA JE! NEVERJETNO
MEDVED RUPERT IN CIGANSKA DEVICA
OZ – POROTNIKI IZVEDO ZA IZGUBLJENO NEDOLŽNOST
Oz je nedolžno, ljubko angleško tradicijo spremenil v škodljivo.
Medveda Ruperta so spremenili v spolnega napadalca.
Zato so jih morali kaznovati.
V Old Baileyju je bila vsak dan prava predstava.
Vsi so bili dostojanstveni in nosili so lasulje.
Vsi so govorili kot plemiči
in njihove besede so zvenele kot vabilo na čajanko.
Prišli smo na sodišče. Z Louise sva se usedli zadaj.
Galerija za javnost je bila vedno nabito polna.
Pogosto je bilo zelo resnobno in napeto.
Včasih pa je bilo neznansko smešno.
Dogajale so se nenavadne stvari. Precej pozornosti so posvetili majhnemu oglasu,
ki ga sploh nisem opazila. Oglasu za časopis Suck.
Opisoval je kunilingus. Neka ženska je rekla, da je uživala v njem.
Sodnik Argyle je našega sociologa vprašal,
kaj je mislil z besedo "kunilinktus".
Izgovoril jo je, kot da gre za sirup proti kašlju.
Sociolog je odgovoril: "Gospod, lizanje tiste muce tam spodaj.
V mojih pomorskih časih smo temu rekli 'jodlanje v kanjonu'."
Sojenje se je vleklo v neskončnost.
Vsi so se razgovorili do onemoglosti.
Prišli smo do sklepnih govorov.
Sodnik se je do naših prič ves čas vedel prezirljivo.
Porotnikom ni točno posredoval dokazov.
Trajalo je in trajalo.
Vsem v dvorani je bilo jasno, da sodnik te priče sovraži.
To so bila fundamentalistična prizadevanja
za vrnitev tradicionalnih vrednot nedolžnosti in čistosti,
za ukinitev revije Oz.
Na vse načine se je trudil, da bi obtožence spravil v zapor.
"CHILDREN OF THE GRAVE" Z ALBUMA MASTER OF REALITY
SVOBODA JE NEZAKONITA
Pettedenskega sojenja z najdaljšim
zaslišanjem v zvezi z obscenostjo v zgodovini VB, je naposled konec.
Oblasti pozdravljajo zmago sil dobrega, na katero smo predolgo čakali.
Za mlade je to katastrofa.
Jezo in razočaranje izražajo
s poganskim obredom hrupa in ognja.
Z revolucijo v mislih
otroci korakajo
proti svetu, v katerem morajo živeti.
V srcu nosijo sovraštvo,
siti so, da z njimi pometajo,
jim ukazujejo.
S svetom se bodo bojevali, dokler ne zmagajo.
Dokler ljubezen ne prevlada. Ja!
Niti za hip nisem pomislil, da bomo šli zaradi tistega v zapor.
Sodnik Argyle je paznikom naročil, naj nas postrižejo.
Ljudje so se zgražali.
Spoznali smo, da smo v hudi kaši
in da imamo zelo malo denarja.
Izrabili smo poznanstvo z Johnom Lennonom.
Rekel je, da bo napisal nekaj o Ozu, pesem.
To je navaden odvraten fašizem.
In "God Save Us" bo pomagala plačati stroške
za to, kar potrebujejo.
S to ploščo bi lahko zbrali nekaj tisoč funtov.
Kupite jo, da pomagate Ozu.
Podarite jo mlajši sestri ali obdržite v spomin na staro zvijačo.
"DO THE OZ" B-STRAN GOD SAVE US
IZŠLA JULIJA 1971
Stopi z nami za Oz.
Stopi z nami za Oz, srči.
Stopi z nami za Oz…
-Zakaj menite, da bi jih morali obsoditi? -V svarilo vsem drugim.
Vse postaja preveč permisivno, nobene zasebnosti ni.
-Kaj menite o razsodbi? -Prosili so zanjo.
V zapor bi morali. In tam tudi ostati.
Izbruhnil je kaos.
John Lennon in Yoko Ono sta protestirala proti razsodbi.
Za tako majhne prekrške niso še nikogar zaprli.
Takoj smo se pritožili.
To je bil za Anglijo prelomni trenutek.
Prav, ne odobravate njihovih dejanj. Ampak hoteli ste jih zapreti.
Zatreti poskušate nekaj, nad čemer nimate nadzora.
To je kulturna revolucija.
Ne zavedate se, kaj se dogaja. In se še kar dogaja, vidite?
Ko enkrat odprete Pandorino skrinjico, je ne morete več zapreti.
BERLIN, ZAHODNA NEMČIJA
"WEISSENSEE" POSNETA LETA 1971
Če živite v Berlinu, se morate navaditi nenavadnih stvari.
Posedanje ob berlinskem zidu je dober primer.
Vsak teden poskuša kdo pobegniti iz V. Nemčije.
Včasih koga ustrelijo. A če živite v Zahodnem Berlinu,
se morate navaditi živeti z njim.
V Nemčiji so ljudje neznansko potrebovali mirno življenje.
GLAS MICHAELA ROTHERJA NEU!
Imeti vse pod nadzorom,
in, ja, nikoli tvegati.
Ničesar ne spreminjaj. Samo varen bodi.
Več kot četrtina Zahodnih Berlinčanov je starejša od 65 let.
Mesto je mirnejše, bolj provincialno, kot je bilo pred desetimi leti.
S psihološkega vidika mi je jasno,
da so mnogi povezani z nacistično preteklostjo.
Občutek krivde je bil nepopisen.
Ampak vedno je tu tudi pogled nove generacije.
Iskal sem svojo identiteto.
Leta 1971 me je kitarist, ki so ga povabili na neki nastop,
vprašal, ali bi se mu pridružil.
Za bend še nisem slišal,
zato sem si najprej rekel, da bom šel raje domov s punco.
Na srečo sem šel z njim. Tisti bend so bili Kraftwerk.
Koncert je bil zame osupljiv.
Bil sem povsem presenečen, saj so ustvarjali glasbo,
ki je zvenela povsem drugače od vsega prej.
Nekaj tednov pozneje so me povabili, naj igram z bendom.
Smo druga generacija. Taka bolj industrijska.
Glasba se vedno navezuje na svoj čas.
In zdaj živimo v popolnoma drugačnem času.
Ameriške in britanske skupine so vpeljale nova besedila,
nove zvoke.
Toda ostale so v tradiciji ameriške popularne glasbe.
Rokglasbe. Mi smo želeli biti popolnoma drugačni.
Mislim, da nimaš resnično nove stvari,
dokler nimaš nove glasbe.
Dokler se opiraš na Chucka Berryja,
si žal še vedno tak kot on.
Želim nekaj drugega. Nočem biti do smrti v senci Chucka Berryja.
Imeti moramo nekaj drugega.
Tistega pol leta s Kraftwerki je bilo izjemno.
Nastopili smo na televiziji, imeli razburljive koncerte.
In nekaj ne prav dobrih.
Toda ko smo kot Kraftwerk poskušali posneti drugi album,
se glasba, ki smo jo imeli v mislih, v studiu ni obnesla.
Med Klausom Dingerjem in Florianom Schneiderjem je bilo ves čas trenje.
Z bobnarji je bilo vedno največ težav.
Prisegali so na akustične bobne.
Niso ostali z nami, ker smo želeli, da igrajo na električne,
da bi dobili električni zvok.
Niso hoteli. Nekoč sva tam stala sama.
Po naključju sem imel s sabo staro ritem mašino.
Z njo smo začeli snemati leta 1971.
In potem ni bilo več poti nazaj.
"KLINGKLANG" POSNETA SEPTEMBRA 1971
Vseeno je, ali obrneš gumb, prestaviš stikalo
ali brenkaš na struno. Kakšna je razlika?
Ni je.
Kdo lahko reče, kaj je glasba?
V New York je prišel septembra.
Z menedžerjem in njegovo ženo. Želeli so podpisati pogodbo z založbo RCA.
Tisti teden sem bil veliko z njimi.
Starejši pri RCA-ju niso imeli pojma,
toda upali so, da jim bodo mladi lovci na talente
povedali, kaj je novo in vznemirljivo.
Vedeli so, da bi bili ob veliko priložnost, če ne bi dobili Bowieja.
Za Davida je bil to velikanski občutek svobode.
Nenadoma je imel proste roke za vse.
Ustvariti je želel nove priložnosti.
Peljal sem jih v Factory, da so spoznali Andyja.
"ANDY WARHOL" POSNETO POLETI 1971
Kot da bi vzel cementno lepilo, bil stoječi kinematograf...
Ne pozabite, to še ni bil David Bowie.
Ni bil zvezdnik, bil je samo nekoliko štorast mladenič.
Uporabljal je razvlečen mim
in to ni bilo prav nič frajersko.
Še dva penija, da vidim...
Rad bi bil galerija,
vse vključil v svojo razstavo...
Andy Warhol, lep kot slika,
na steno ga bom obesil...
Andy je rad videl, da so ga drugi zabavali.
Zato se je bolj odzival na ekscentrike in nastopače.
David se je vpadljivo oblačil, bil je rahlo naličen,
nastopač pa ni bil.
Bil je zelo očarljiv, vendar ni bil nekdo,
ki takoj pritegne pozornost vseh v prostoru.
Včasih snemamo. No, to poskušam.
Pojem. In rečemo mu…
Oblikovalec je, pogosto je v Italiji.
Vrne se z novimi idejami in modo. Mislil sem, da veste.
Ampak bilo je v redu. Niso nas napodili.
In prišel je v središče tega, kjer je želel biti.
Warhol in njegovi privrženci ne razmišljajo in živijo konvencionalno.
Nekaterim se zdita njegovo delo in način življenja antipatična, žaljiva.
Včasih je težko ugotoviti, kje se konča resničnost in kje se začne sanjarija.
"QUEEN BITCH" Z ALBUMA HUNKY DORY
POSNETA POLETI 1971
Po ulici hiti, sestro Flo si poflodrati želi.
Tisti drugi svet je bil, veste?
In jaz sem si ta drugi svet seveda želel.
Popolnoma sem se mu predal.
To je bil alternativni svet, o katerem sem govoril.
ŽENSKA SPOLNA EMANCIPACIJA
Imel je vse nasilje, vso nenavadnost in čudaškost.
In resnično se je dogajal.
V satenu in cenenih cunjicah frli,
v plaščku in mahedravem klobuku tam stoji.
O bog, še jaz bi boljši bil…
V New Yorku je bilo močno avantgardno gledališče,
ker so vsi poskušali ustvariti nekaj novega.
Marsikaj je bilo nezaslišano, čudaško.
Ni se vklapljalo v večinsko družbo.
Davida je privlačila nevarnost.
Bil je spolni izobčenec.
Louja Reeda sem prvič srečal
v zasebni sobi kluba Max's Kansas City.
Pri mizi sta bila Lou Reed in Iggy.
Torej Iggy in Lou.
Predstavljala sta divjo stran eksistencialističnih ZDA.
To je bil preplet roka in avantgarde.
Vsega, kar bi po mojem morali imeti v Angliji,
pa nisem vedel, ali imamo.
Preučeval je Iggyja
in Louja. Prevzel je nekaj njunih značilnosti.
Določen odrski nastop.
Aseksualno nedorečenost, ostrino.
Mislim, da mu je pri tem nekaj manjkalo.
In to je bilo to. To je bila pot.
Pri Davidu je bilo zanimivo, da ni bil rojen za to,
toda bil je igralec.
Znal se je vživeti v različne vloge.
Dodeloval jih je in jih pilil.
Vzbujal je pozornost. Poskrbel je za razburljivost.
Bi šlo s tem?
David se je v Angliji začel razgrajevati.
Recimo zdaj.
Za novega, močnega, drugačnega Bowieja, smo potrebovali nove pesmi.
Samo glasen bodi, pa bomo na konju.
Če je David želel postati izvajalec, ki ga hočejo vsi videti,
je moral ustvariti novo entiteto.
Čas je za zabavo.
Novo rokersko zvezdo.
Ena, dve, tri, štiri.
"SWEET HEAD (TAKE 4)" POSNETA NOVEMBRA 1971
Poskušal sem te zapustiti,
pa latinose in črnce in gumi, ki ga žvečiš, tudi.
Kjer posterje trgajo roparske bande,
ob pedrskem parku in požganih avtih.
Za vse je kriv Kubrick.
Okoli glasbe, ki sem jo pisal, sem želel ustvariti kulturo.
Futuristična nihilistična negativnost je bila po svoje privlačna.
Kultura Peklenske pomaranče.
Takega tolpaškega ali mladinskega filma še ni bilo.
Vseeno je, ali gre za drugačno razlago ali dinamiko
med sistemom in delavsko mladino…
Napove marsikaj, kar se je potem zgodilo.
Vedeti morate,
da so takrat v mladinski subkulturi prevladovali skinheadi.
Na primer Scotswood Aggro Boys
s svojimi uniformami, karirastimi srajcami,
velikimi zloščenimi škornji in kratkimi lasmi.
Mnogi so bili ponosni, da slovijo kot nasilneži.
Spominjajo na puritance.
Zavračajo mamila, koralde in drugo hipijevsko okrasje.
Imajo pa svojo glasbeno zvrst.
"JOHNNY TOO BAD" V ZK IZŠLA LETA 1971
Hodiš po cesti s pištolo za pasom,
Johnny, prava baraba si.
Hej, hej, hoj!
Ali skinheadi sploh hodijo na rokovske koncerte?
Ne. Skinheadi mislijo,
da bi morali imeti svojo glasbo.
Kaj pa reggae?
Da bi se jih slišalo. To je jamajška zadeva.
Samo ropaš in kolješ,
pleniš in streljaš.
-Fant, res si baraba. -Baraba.
Prevzeli so jo, vendar ne prihaja iz srca.
Me razumete?
-Pa tisti iz Zahodne Indije? -Z njimi se razumemo, kot da so Angleži.
Zakaj beli nasilneži nikoli ne napadejo teh iz Zahodne Indije?
Ker jih mlatijo drugi.
In še nekaj. Radi imajo glasbo.
Reggae je čista jamajška glasba.
Kam boš zbežal?
Hej, hej, hoj!
Zateči se boš hotel k skali, ampak skale ne bo.
Prijateljeval sem s skinheadi.
Zame je bil to velik dokaz, da kultura
lahko poveže ljudi. Glasba to zmore.
-Oprostite. -Ja?
Vas lahko nekaj vprašamo?
Seveda. Ja.
-Je reggae vaša najljubša glasba? -Seveda.
-Reggae. -Vaša najljubša glasba?
-Ja. -Najprej so bili modi in rokerji,
nato trogi in thunderbirdi zdaj pa so skinheadi in greaserji.
Za meščane pa so vsi navadni razgrajači.
Če bi mediji objavljali naslove
"Črni in beli mulci, povežite se skozi glasbo in slog…"
Potem se časopisi ne bi prodajali.
Vedno so iskali novega dežurnega krivca.
Toda vsaka generacija rabi svojo identiteto,
nekaj dovolj drugačnega, da jo prevzame.
Zdi se popolnoma protislovno.
Seks in smrt z rokom. Za kaj gre?
Smo to, kar zdaj predstavljajo ZDA.
Opozarjamo na dele, ki jih nočejo videti. In pri tem uživamo.
Nismo le rokovski bend, smo kinetična umetnost.
Odrska uprizoritev Peklenske pomaranče.
David je videl Alicea v londonskem Rainbowu.
Davidovo domišljijo je razvnelo to,
da si na odru lahko igralec,
a tudi glasbenik.
To želim biti, ko sem na odru.
Alice gre na oder in želi biti tole.
Zato Aliceu dovolim, da počne vse, kar želi.
Strašljivo je, ampak ljudem je to všeč.
Starši se ne marajo prestrašiti, otroci pa imajo to radi.
"LIFE ON MARS" Z ALBUMA HUNKY DORY
Ljudje še vedno niso razumeli, da gre rokovski umetnik lahko na oder
in je tam vsakič drugačen.
Ni ti treba biti ista osebnost.
Preprosto sem zaupal svojim zamislim.
Hunky Dory je takrat že izšel.
David pa je že snoval nov album.
Bil je zelo ambiciozen. Tony pa tudi. Želela sta biti glavna.
14. novembra 1971 Mariner 9 zakroži okoli drugega planeta
Človek na nočnem nebu od nekdaj opazuje rdečo piko.
Skoraj sem že uresničil svoje želje.
Hunky Dory je bil odskočna deska za nekaj nezemeljskega.
Mariner 9 slika vulkan v viharju na Marsu
Marsovo površje se je spreminjalo pred našimi očmi.
Ves album Hunky Dory je izražal moje sveže navdušenje
nad novo celino, ki se je odprla pred mano.
Na hitro obiščimo še Westminster.
112 glasov več za kot proti. Nad pričakovanji.
EGS
Od Evrope ne bomo samo dobivali.
Lahko tudi veliko prispevamo vanjo.
Zame se je takrat začela nova doba.
Ste res pričakovali, da vas bodo izpustili?
Upali smo.
Vsi smo zelo veseli, da nam ni treba nazaj v zapor.
Veliko se je govorilo o tem, da je bilo to sojenje
zmaga institucij nad svobodo mladih.
-Ali tudi vi to tako vidite? -Ne.
Najprej bi rekel, da je ta boj šele začetek.
Če je na Marsu življenje,
nam bo to neznansko razširilo obzorje,
saj so vsi organizmi na Zemlji, čeprav se zdijo različni, v bistvu enaki.
Enako delujejo.
Samo v različnem ovoju so.
Znani vzorec božiča
in novega leta se ponavlja,
zato včasih pozabljamo, kako zelo se spreminja svet okoli nas.
Zaradi tehničnih čudes tega časa.
Sprašujem se, kakšne spremembe bo prinesla prihodnost.
Ne moremo vedeti.
"BWAATA" POSNETA 1971
Kako bodo ti otroci pozdravili prihod novega leta,
ki morda vsem prinaša novo upanje?
Še nekaj sekund do spusta krogle na tla.
Pet, štiri, tri, dve, ena.
Tu je!
1972. Srečno novo leto.
"ZIGGY STARDUST" POSNETA NOVEMBRA 1971
O ja.
Ziggy je kitaro igral,
improviziral z Weirdom in Gilly
in s Pajki z Marsa.
Igral je z levo roko,
a je predaleč šel.
Postal je poseben človek. In bili smo Ziggyjev bend…
Prešinilo me je, da je to, kar počnem,
naslednja faza vsega dogajanja.
Kot kakšen frajer z Japonske
jih je z nasmehom prevzel…
Jezus, kaj smo naredili?
Jebenti, pravkar smo ubili šestdeseta.
Veste, res smo imeli tak občutek.
Prihodnost smo.
Kje so bili pajki?
Medtem ko nam je muha pila kri?
Kot odsev na pivu nas vodi.
Zaradi njegovih oboževalcev smo težili. Naj mu ročice polomimo?
Prevedla Polona Mertelj