Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Скрий се тук. Бързо!
Накарай го да млъкне.
Какво ме гледаш, бе?
Мърдай! - Ей сега.
Тичайте, боклуци.
Бягайте!
Р А Д И К А Л Е Н
Матаморос, Мексико, 2011 г.
По реални събития
Обувките.
Няма да повтарям. - Ей сега!
По-живо.
Какво правиш?
Чепе?
Чепе!
Две целувки, две шоколадови мидички
и две сладки. По колко ги давате?
По дванайсет.
Днес е голям ден. Защо не вземете две дузини?
Така си е.
Може ли? Бързо, ела.
Добро утро, пиленца.
Закусихте ли добре? - Да, но тате пи само кафе.
След училище право вкъщи. - Добре.
Довиждане.
Къде беше?
Качвай се.
По-добре слез тук.
Трябва ли да ходя?
Какво се разбрахме? - Само за няколко дни.
После няма да ти пилят на главата.
Но после ще работя с теб, нали?
Ще видим, Нико.
Добро утро, господине. - Добро утро.
Не се отделяй от другите.
Виж, играчки! - Ела.
Бързо, че ще затворят вратата.
Добре дошли отново, ученици!
Тишина!
Тишина, ако обичате.
Без тишина няма послушание.
Без послушание няма дисциплина.
А без дисциплина няма образование.
Така че ще преговорим правилата.
Става ли? - Да.
Добро утро. Донесъл съм за всички. Заповядайте.
Радвам се, че всички... Г-н Хуарес?
Почти всички сме тук.
Както знаете, г-жа Алварес роди
и преди два дена реши да се посвети на майчинството.
Но намерихме г-н Хуарес. Той е от Матаморос.
И прие да постъпи при нас.
Щом диша, е нает.
Повечето неща са ви известни, така че ще бъда кратък.
Въпреки че началното образование е безплатно,
повече от половината деца от шести клас
не преминаха в седми клас.
По показатели на ЕНЛАСЕ сме на дъното.
От друга страна
тази година въвеждат допълнителни стимули
при постигането на конкретни резултати.
Това може да ни мотивира
да си вършим работата малко по-добре.
Да не забравяме за децата.
Да си пожелаем една добра година.
Добре.
Подушвате ли? Мирише на нещо.
На боклук.
По-живо! Побързайте. Нямаме много време.
Какво е станало с чиновете? - Не са чинове.
Защо са наопаки? - Това са спасителни лодки
и не са на пода. В морето са.
Във всяка лодка се побират еднакъв брой души.
Който не се качи, ще се удави.
Но ако в някоя лодка има повече деца, ще потъне.
Всички на борда ще се удавят.
Ние сме 23, а лодките са само шест.
Пребройте ги. Готови ли сте?
Пет, четири...
Качвайте се. Три, две, едно!
Хайде!
Не се притеснявайте, аз ще ви спася.
Помощ! Моля ви, помогнете ми.
Помощ!
Той е луд.
Две хиляди бяха от Гереро.
Четири по седем...
Сега лодките са осем.
Какво става тук?
Ето го последния пътник. Да го спасим!
Четири, пет... - Да го вземем.
Три, две... - Полека.
Много е дебел, ще потънем. - Да, ще потопи лодката.
Чакайте малко. Защо ще потопи лодката?
Това е много важен и много интересен въпрос.
Защо лодката плава?
От какво зависи какъв товар може да издържи една лодка?
Някой знае ли? Никой ли не знае?
Вие знаете ли?
Да. Зависи от...
Не. И аз не знам.
И аз не знам.
Къде търсим отговорите за нещата, които не знаем?
В интернет?
Мисля, че имаме компютърна зала. - Да.
В момента не работи.
Добре.
Къде другаде може да намерим отговори?
Ще питаме учителя. - Вече пробвахме
и видяхме, че учителите не знаят много.
Ами книгите? Библиотеката нали работи?
Да вървим в библиотеката.
Къде е библиотеката?
Хайде, идвайте!
Какво обичате? - Да, г-жо Флорита.
За днес няма уговорени часове.
За днес няма нищо планирано.
Трябва да предупреждавате един ден по-рано
и да посочите исканите материали.
Бързо ще свършим работа. Къде са енциклопедиите?
Тук, отзад. - Идвайте! Насам!
Не тичайте.
1974 г. Защо сме дошли?
Лодки, кораби... Няма ги тези букви.
Къде другаде може да потърсим?
На "П" - за плаване?
Знаете ли какво? Не ни трябва енциклопедия.
Вие сами ще намерите отговора.
Така.
Според вас...
Защо нещата могат да плават?
Някой сеща ли се? Опитайте се да познаете.
Дори да сбъркате.
Важното е да опитате.
Дори предпочитам да сбъркате.
Защото, когато бъркаме, правим грешки
и научаваме къде сме сгрешили.
Това ни помага да разберем кое е правилно.
Но как ще изкараме добри оценки?
Какво значение имат оценките? - Трябват ни, за да завършим
и за да не се сърдят родителите ни.
Само затова ли? Решението е много лесно.
От сега нататък всички имате отличен. Става ли?
Накрая на годината всички ще имате отличен.
Обещавам ви го.
Сега може да се посветим на важния въпрос.
Кой иска пръв да сгреши?
Хайде. Кой?
Никой ли?
Карали ли сте подобен час? - Не сме имали такъв учител.
Какво ще научим?
За лодките. - Мислиш ли?
Мисля, че ще учим математика.
Идваш ли с нас? - Какво?
Споко, умея да пазя тайна.
Не, просто...
Видя ли, че Палома е различна тази година?
Това се нарича пубертет. Насам.
Масивно е, нали? Може да е от истинско сребро.
Може да го замениш.
Ще си го запазя.
За какво ти е?
Намерих го!
Дали говореше сериозно? - Защо ще лъже?
Помниш ли какво каза? Иска да бъркаме.
Щом няма нужда да отговаряме правилно, може да грешим.
А щом имаме право на грешки, няма да ни скъсат.
Никога не съм имал отличен.
Силно!
Още малко...
Носът ти, татко.
Нищо ми няма. Помогни ми да разтоваря.
15 минути анимации, а после си напишете домашните.
Мамо! - Няма ли да работиш през нощта?
Защо си станала?
Тест за бременност
Добър ден.
Нико! Ето го сваляча!
Първи ден на даскало. Как мина?
Миналата година го изключиха още първия ден.
Даскалото не е за него. Брат му само ходи по купони.
Така си е!
Зяпа през прозореца, рисува, бие се.
Прави всичко, само не внимава. Нали?
Споко, Нико. Ние ще те пазим.
От книгите ли ще се учиш?
Или от живота?
Истинското училище е на улицата.
Трябва да вървим. - Добре.
Нека той я вземе.
Г-н Хуарес, не ви видях на оперативката.
Да, просто... Трябваше да пренаредя стаята.
Виждам.
Някакъв проблем с мебелите?
Не, само с някои.
Бюрото например.
Не ми трябва бюро.
Без бюро не може. Всички учители имат.
Това пише ли го някъде?
Не, не е писано правило.
Но как децата ще разберат кой командва?
Ако превърнете стаята си в двор, какво ще правите?
Ще превърнете двора в класна стая ли?
Какво сте намислили? - Какво имате предвид?
Знаете ли как наричат училището?
"Училище за наказания". - Точно така.
Вие бяхте пръв в списъка.
Единственият. Помолили сте да ви прехвърлят.
Защо? - Ами...
Може би съм луд.
Бягате от нещо. - Не...
Просто исках да опитам нещо различно.
Какво например? - Не знам.
Още се опитвам да го намеря.
Може би това е мястото за вашите открития.
В крайна сметка никой не дава пет пари какво става тук.
Само гледайте да не разбуните гнездото с осите.
Не, в никакъв случай.
Няма.
Бюрото остава вътре.
Ще ми помогнете ли да го вкараме?
Хайде.
Извинете...
Какво стана с компютърния кабинет?
Преди четири години ги инсталираха и след два месеца ги откраднаха.
Преди четири години?
Няма ли друг компютър?
Единственият работещ е в кабинета ми.
Добре дошли в начално училище "Хосе Урбина Лопес", г-н Хуарес.
Големи яхти, известни богаташи
Какво има?
Какво е това?
Намерих го на боклука.
Да го беше оставила там.
Каква полза от мечтите?
Влизайте.
Настанявайте се където искате.
А ако не искате да сядате, недейте.
Какво прави?
Хайде, по-живо.
Всеки ден правим интересни неща.
Но ако закъснявате, ще ги пропуснете.
Чували ли сте за магарето, което паднало в кладенеца?
Не?
Сега ще ви разкажа.
Един ден едно магаре паднало в един дълбок кладенец.
По чудо не пострадало, но не можело да се измъкне.
Фермерът - собственик на магарето,
решил, че ще му излезе скъпо да го вади
и че животното не си струва.
Кладенецът бил пресъхнал и представлявал опасност.
Така че фермерът решил да го запълни с пръст.
Започнал да мята пръст в кладенеца.
Пръстта падала по гърба на магарето и то започнало да реве.
Но фермерът невъзмутимо продължил работата си.
Минало известно време и магарето спряло да реве.
Фермерът решил, че е умряло.
Но трябвало да запълни кладенеца изцяло.
И продължил да хвърля пръст.
Представете си колко бил изненадан,
когато видял две уши да се подават от кладенеца.
Продължил да работи по-усърдно,
а магарето се подавало и се отръсквало от пръстта.
Вместо да се остави да го погребат,
използвало пръстта, за да се изкатери нагоре.
Накрая купчината пръст станала достатъчно висока
и магарето с един скок излязло от кладенеца.
От сега нататък всички ще бъдем като това магаре.
Няма значение с колко пръст ни замерват,
какви боклуци ни мятат.
Няма да позволим да ни погребат.
Ще се отръскаме и ще използваме пръстта.
И ще бъдем най-добрите ученици на света.
Само едно нещо може да ви спре.
Вие самите.
Знам, че е трудно да повярвате в себе си.
На света има деца на вашата възраст,
които могат да решават сложни уравнения,
да композират симфонии, да конструират роботи.
Как нашите ученици могат да правят такива неща?
Нямаме компютри, нямаме интернет.
Понякога дори нямаме ток.
Но знаете ли какво?
Тези неща изобщо не ни трябват.
Това, което ни е нужно,
вече го притежавате.
Нарича се потенциал.
От вас зависи дали искате да го използвате.
Не мога да ви задължа. Родителите ви също.
Трябва да решите дали ще използвате този потенциал.
И как ще го използвате.
От сега нататък няма да определям какво ще научите.
Вие решавате. Съгласни ли сте?
Е, кажете сега.
Какво искате да научите?
Може да е всичко. Каквото и да е.
Какво искате да научите?
Нищо.
Никой ли няма да каже?
Чудесно. Много ме улеснявате.
Ще си седим
и няма да учим нищо.
Може да изкараме така цяла година.
Най-спокойно.
Какво има? Кой беше? Никой ли?
Като преброя до три, вдигнете химикалките си.
Едно, две, три.
Ела. Ти, отзад.
Да, ти. Ела.
Как се казваш? - Нико.
И аз бях шут в класната стая. Вечно ми се караха.
Ще ти дам един съвет.
Не се променяй.
Да? Няма нужда да вдигаш ръка. Как се казваш?
Донован. - Слушам те.
Аз искам да науча още неща за лодките и корабите.
Добре. Някой друг замисли ли се за вчерашните лодки?
Аз осъзнах, че понякога на хората им е писано да умрат
и че нищо не можем да направим. Такъв е животът.
Ужас! "Нищо не можем да направим."
Значи ще ги оставим да умрат, така ли?
Казвам се Лупе. - Няма нужда да вдигаш ръка.
Не смятам, че нищо не можем да направим.
Трябва да направим всичко по силите си.
Всичко, което можем, за всички.
Много добре.
Каза същото,
което е казал един от най-великите философи.
Той се казва Джон Стюарт Мил. Може да станеш философ.
Какво значи това? - Човек, който учи философия.
Философията е начин да изследваш
или да говориш за най-сложните и сериозните неща в живота,
които често не разбираме.
Това ни помага да различаваме доброто от злото.
Аз искам да знам защо лодката плава. - Да, разбира се.
Замислихте ли се защо лодката щеше да потъне,
ако се беше качил директорът?
Защото е дебел. - Ами? Много добре.
Не вдигна ръка. Чудесно! Отлично. Благодаря.
Но защо килограмите му щяха да бъдат причина да потъне?
Може би защото е много тежък.
Един дебел човек по-добре се задържа във водата,
отколкото мускулест човек със същото тегло.
Не знаеше ли?
Някой ще ми обясни ли защо е така? Защо?
Трудно е, но знам, че можете.
Помислете малко.
Кой ще се опита да познае?
Защо, ако надуя балон,
той не се носи във въздуха, но във водата плава?
Спомнете си, че един дебелак плава по-добре
от някой здравеняк със същите килограми.
Защо? - Защото размерите им са различни.
Значи е заради размера. Може би.
Ако взема една топка за боулинг, която е с размера на балона,
и пусна двете неща във водата, какво ще стане?
Топката за боулинг ще потъне.
А балонът ще се задържи. - Но как?
Еднакви са по размер.
Кое е важното? Размерът или тежината?
Ще ви подскажа.
Отговорът има връзка с дробите.
Днес ще говорим за това. Дроби, делене и остатък.
Така...
Помните ли играта на лодки?
Кой ще бъде остатък? Помислете малко.
Пътниците, за които не остана място? - Точно така!
Тези, за които не остана място и които се удавиха.
Еха.
Толкова сте умни, че...
Май нямате нужда от мен.
Ще ида да пия нещо и ще се върна след половин час.
Когато се върна, ще знаете всички отговори.
Някой иска ли нещо? Сега идвам.
Не знам какво да правя.
Мускулите са по-тежки от сланината. Мама работи в месарница.
Един килограм месо е толкова, а сланината - толкова.
В сланината сигурно има въздух.
Ако тежината е еднаква, дебелият ще е по-едър.
Каква връзка има с размера?
Голямата топка плава, а камъчето потъва.
Защото има въздух.
Една гигантска топка е по-тежка от камъче.
Значи дебелите плават по-добре, защото имат повече въздух.
Като директора Чучо.
Прилича на надуваема топка.
Сигурно сте нов. Аз съм Артуро - г-н Гарсия.
Здравейте. Аз съм Серхио.
Наред ли е всичко? - Мисля, че да.
Децата ви побеждават в битката.
Може да се каже.
Не позволявайте да видят слабостта ви.
Номерът е още в началото да наложите дисциплина.
Да знаят кой командва.
Мисля, че би трябвало да е точно обратното.
Успех.
Благодаря.
Кои са най-въздействащите думи на един учител?
Не знам. - Ето че знаете.
Не трябва ли да сте в час?
По-добре да ги оставя да научат нещо.
Г-н Хуарес, наред ли е всичко? - Наричайте ме Серхио.
Не трябва ли да сте в час, г-н Хуарес?
Да. - Ами тогава?
Децата са добре.
Всъщност са повече от добре.
Това е единственият компютър в училище.
Може ли да го ползвам за малко? - Сега ли?
Да. Тези деца са невероятни.
Едва успявам да ги догоня.
Мислех си, че гимназиален учител е квалифициран да води шести клас.
И аз така мислех. Но напредват страшно бързо.
Ако може...
Моля ви. - Стига вече!
Г-н Хуарес! Тръгвайте.
Три минути. - Хайде.
Даниел не спира да плаче.
Какво е станало, миличък?
Обичаш ли палячовци?
Виж, нос на палячо.
На какво се смееш? Как се казваш?
Ела!
Какво научихме? Решихме ли задачата?
Плаване = тегло / размер
Давай. - Ти кажи.
Не, ти. - Ти го кажи.
Мислим, че ако един дебелак и един здравеняк са с еднакво тегло,
дебелият ще е по-едър,
защото мускулите тежат повече от сланината.
Точно така! Чудесно.
Какво има? - Сигурни сме,
че ако две неща са еднакви по размер,
по-лекото ще плава по-добре.
И двете неща са верни.
Как е възможно?
Нарича се обратнопропорционална връзка,
а вие открихте двете й части.
Това, което наричаме "плаване",
е идеята за плътност.
Плътността е равна на масата, разделена на обема.
"Маса" е друга дума за тежина,
а "обем" е друга дума за размер.
Ако се увеличи масата, се увеличава и плътността.
Но ако се увеличи обемът, плътността е по-малка.
Разбрахте ли?
На човешки език, моля.
Камъкът потъва, а балонът плава.
Обратното. Камъкът е по-тежък.
Ще дойдете ли при нас? - Какво правите?
Чудесно е, нали? - Защо сте навън?
Идеята беше ваша.
"Да превърнем двора в класна стая."
Трябваше да сте в кабинета по природни науки!
По разпределение темата е за Слънчевата система.
Да, но сега повече ги интересува физиката.
Физиката? - Да.
Доколкото знам, на изпита няма въпроси от физиката.
Изпитът ЕНЛАСЕ!
Ако се водим по конспекта, няма да им помогнем.
Какво оценява този изпит?
Учителите. Изобщо мислихте ли по този въпрос?
Ела тук.
Какво научи по физика днес?
Не много.
Разбирам обратната връзка на плътността...
Обратнопропорционалната... - А, да.
Обратнопропорционалната зависимост между масата и обема
и как се променя плътността...
Но как плават онези огромни кораби, пълни със стомана?
Не знам. И вие не знаехте.
Това е много труден въпрос. - Ясно.
Кой е по-плътен?
Вие или директорът?
Сигурен съм, че...
Аз съм много по-плътен от директора.
Обичате да се шегувате. - Не.
Той има по-голяма маса и по-голям обем,
но за да разберем кой е по-плътен, трябва да се измерим.
Как да го направим?
Масата е теглото. Да го измерим.
Бихме могли. А обемът?
Височината по широчината, по дължината.
Дължината по широчината, по височината. Отлично.
Това важи за предмет с идеална форма. Куб например.
А предмет с неправилна форма? Човек например?
Коя е ширината? Тази или тази?
Помислете. Много сте близо.
Хайде.
Отговорът е пред очите ви.
Ела, Палома.
В тетрадката ти видях, че знаеш всички отговори.
Защо не ги сподели със съучениците си?
Ти имаш голям талант за...
Космически инженер? - Моля?
Каза на Лупе, че може да стане философ.
Аз бих ли могла да стана космически инженер?
Искаш да проектираш космически кораби?
Доста космонавти първо са били космически инженери.
Космонавт!
Добре.
Чака ни много работа.
Палома... Ако споделяш със съучениците си,
би могла да ги научиш на много неща.
Ще се опиташ ли?
Защо вървим в другата посока?
Да ти помогна ли с нещо?
Имате ли философски книги?
Философия?
Или книги на философи?
Философи?
Джон Стюарт Мил примерно?
Кой? - Джон Стюарт...
Това се учи в университета.
Не знам защо ти е да четеш такива неща на твоята възраст.
Хубаво. Благодаря.
Това ли искаш?
Какво държиш?
Знаеш ли, че с това можеш да запалиш разни неща?
Знам. - Сериозно?
Каква двойка! Клошарката и бандитът.
Майната ви.
Добър ден, г-н директоре. - Добър ден, г-н Гарсия.
Новият тип, г-н Хуарес... Какво знаете за него?
Видях дипломата му
и препоръчителните му писма. Всичко е наред.
Така ли?
Странно. Аз се обадих тук-таме...
Къде беше? Притесних се.
Днес вървях много бавно.
Защо го направи? - Не знам.
Беше хубав ден.
Да си вървим. Хайде.
Плава!
Ти печелиш!
Но защо плава?
Отплава.
Г-н Хуарес, дано не ви преча.
Не. Заповядайте.
Как сте? Влизайте. - Добре.
Преди да продължим,
трябва да знам какво планирате да правите тук.
Значи не е вярно,
че "никой пет пари не дава какво става тук"?
Нося отговорност за децата.
"Децата..."
Говорих със старото ви училище.
Разказаха ми за инцидента.
Изпаднах в криза пред учениците.
Нещо като екзистенциална криза. Сега съм добре.
Какво друго ви интересува? - Нищо.
Опитвам се да разбера какво целите да направите тук.
Тоест какъв е вашият метод? - Ами...
Нямам метод. - Не разбирам.
Да ви почерпя с бира? - Не, аз...
Моля ви, заповядайте у дома. Влизайте.
Мила, имаме гости. - Добър ден.
Това е съпругата ми Лаура. Това е шефът.
Мислех, че аз съм шефката.
Приятно ми е. Аз съм Чучо. - Приятно ми е.
Това е нашата малка изненада. - Ей!
Понякога се изказва неподготвено. - Да, разбрах.
Ще сложа бебето да спи. Чувствайте се като у дома си.
Благодаря. - С ваше позволение.
Питахте защо съм дошъл тук.
"Начално училище "Хосе Урбина Лопес"
получава финансиране за компютърен кабинет."
Бележката е отпреди осем месеца. Казват, че средствата са предадени.
Да, бяха предадени, но не стигнаха до нас.
Знаете как става.
"Утре ще дойдат, излишно е да бързате."
В Матаморос не настояваме, ако си знаем интереса.
Да, разбира се.
За какво ни е компютърен кабинет?
Ние сме израснали без компютри. И вижте къде сме.
Телефонът ви има ли интернет?
Да, защо? - Може ли? Ще ви покажа нещо.
Виж ти!
Между другото, имам една ученичка на име Палома Нойола.
Какво знаете за нея? - Почти нищо. Мълчалива е.
Би трябвало да е по-старателна.
Това ли е всичко? - Да, защо?
Това е последното. - Добре.
18 кг желязо по 55 цента килограма, 3 кг алуминий по 11 песо килограма,
4 кг бронз по 2,75 песо и 3 кг мед по 26 песо.
Общо 105 песо.
Заповядай.
Да си вървим. - Даде ти по-малко.
Какво? - Лъже те!
Извинете. Объркали сте сметката.
Трябва да са 131,9 песо.
Като закръглим, са 132 песо.
Бихте ли го сметнали пак? - Разбира се.
Права си. 131 песо и 90 цента.
Извинете, натиснал съм някое грешно копче.
Нико!
Какво ти е? - Не дойде у Начо.
Съжалявам.
Къде ти е раницата? - Вътре.
Мисли с главата си, Нико!
Какъв глупак!
Всичко е наред.
Ще се оправя. - Сигурен ли си?
Какво правиш?
Откакто се помня, тази лодка гние тук.
Мислиш, че можеш да я оправиш ли?
Възможно е. В училище учихме за плаването.
Сериозно ли?
Как ще я накараш да плава? - Ами...
Първо не трябва да пропуска вода.
Много ясно. - Имам предвид,
че трябва да запуша дупките, защото, ако влезе вода...
Какво?
Може би това е отговорът!
Не е запечатана от всички страни,
но използва въздуха.
И лодката става по-плътна от водата.
Може да е така!
Само се виж. Истински учен!
Какво?
Може ли да остана в училището
още малко?
Не знам.
Ще говоря с Начо. - Хубаво.
Децата се учат на онова, което искат да научат.
Не трябва да се стремим към обучението,
трябва да му позволим да се случи. Учителят задейства процеса.
Прави крачка назад и се наслаждава на резултата.
Казвате, че методът ви
се основава на клипче от Ютюб?
Да, горе-долу.
Значи сте си казали "Майната му на разпределението".
Нещо такова.
Не...
Ще покрием целия материал, но когато те искат.
Идеята трябва да дойде от тях.
След това, което видях днес, не знам дали имат нужда от мен.
Ако имаха компютри,
щяха да учат всичко сами.
Боже мой.
Заповядайте.
Преподавали ли сте?
Това е условие, за да станеш директор.
Значи помните защо сте искали да станете учител.
Беше много отдавна.
Как се казваше вашият учител?
Г-жа Кармона.
Моят беше г-н Чавес.
Хуан-Антонио Чавес.
Каза ми, че мога да променя света, и аз му повярвах.
Помня как го прегърнах, когато завърших.
Когато започнах да преподавам, децата също ме прегръщаха.
Но с времето всеки път ставаха все по-малко.
Последната година никой не дойде.
Днешните деца са различни.
Не.
Децата винаги ще си бъдат деца.
Светът се е променил, г-н Хуарес. - Да. А ние - не.
За последните сто години образованието не е помръднало.
От училищния звънец до униформата. "Тишина! Строй се! Вдигнете ръка!".
Възпитаваме децата да бъдат болтчета в една машина,
чиято единствена цел е да продължи да работи.
Ако машината ги смачка,
значи не са спазили правилата на играта.
Но се оказва, че тормозим децата.
Те знаят, че тази машина е напълно остаряла.
И се изключват.
Отдалечават се
и ги губим.
Питахте ме защо съм дошъл тук.
Не искам да губя повече деца.
Нито едно.
Не сте ли възрастен, за да сте такъв идеалист?
Достатъчно съм възрастен, за да съм баща отново.
Добре, г-н Хуарес... - Серхио.
Наричайте ме Серхио.
Добре, Серхио.
Ще ти дам шанс. Само да не се издъниш.
Между другото...
Може ли да ви помоля за още нещо?
Готово, влизайте.
Време е за ставане, мамо.
Какво е това? Недейте така, помогнете малко.
Добър вечер. - Закуската е сервирана.
Благодаря.
Влизайте.
Не, какво правиш? Не си събу гащите.
Излезте от водата!
Влизайте пак.
Колко? - 7 сантиметра.
Следващият!
Не, аз се отказвам. - Ще избяга! Хванете го.
Ето ме.
Ама че услуга...
Правим го за децата.
"За децата."
За децата.
За децата!
Бързо мерете!
Бързо!
10 сантиметра. - 10 сантиметра.
Бързо!
Серхио е по-плътен.
Може да направим нагревател за вода.
Или фурна. - Сетих се. Вижте.
Ще спечелим! - Много яко!
Здравей. Какво обичаш?
Имате ли някаква философска книга? - Разбира се.
Някоя конкретна област?
Метафизика, онтология, епистемология?
Морал, логика, естетика?
Марлене, ще ми помогнеш ли?
Ето ги.
Джон Стюарт Мил
Досега винаги е работил! - Удари го!
Съжалявам.
Това вече не ни трябва.
Вземи каквото искаш.
Само гледай да не се порежеш. Успех.
Мислим, че падаме заради гравитацията,
но само изглежда, че падаме.
Реално ни придърпва Земята.
Нейната маса е гигантска в сравнение с нашата.
По същата причина Слънцето притегля Земята.
След като Слънцето притегля Земята, защо не падаме върху Слънцето?
Защото орбитата е точката, в която попада планетата,
докато пада и се отдалечава.
Значи цялата вселена, всички ние
през цялото време пропадаме в пространството?
Да, нещо такова. - Много яко.
Внимавайте накъде го насочвате. - Извинете. Добре.
Всички знаят, че с лупата може да предизвикаме пожар.
Надясно.
Тази светлина е разсеяна и се отразява върху ръката ми.
Но какво ще стане, ако я фокусираме?
Хареса ли ви? Това е жесток слънчев лъч!
Ако ви е харесало, това ще ви хареса още повече.
Вижте какво ще стане с бензина. - Не!
Въртене!
Хайде, всички! Въртете се.
Хайде! Всички! Въртете се.
Въртене!
Училище "Хосе Урбина Лопес" получава финансиране
за компютърен кабинет.
Защо си дошъл толкова рано, Нико?
Наред ли е всичко?
Кажи ми.
Каза, че може да ти задаваме всякакви въпроси.
И че няма странни или неудобни въпроси.
Точно така.
Добре. Ето моя въпрос. - Питай.
Как да се харесам на едно момиче?
Знаех си! - Не! Това е чудесен въпрос.
Много важен въпрос при това.
Наистина, но...
Като всеки важен въпрос няма само един отговор.
Да му се не види! - Момичетата не са еднакви.
За какво момиче става дума?
Ами тя...
Тя е много умна, а аз съм глупав.
Хей! Не е така.
Като се опитам да я впечатля, изтърсвам някоя глупост.
Точно това е проблемът. - Какъв е проблемът?
Че се опитваш да я впечатлиш,
да покажеш колко си велик.
Това има успех при някои,
но ти не се интересуваш от кое да е момиче.
Така. Такова момиче
трябва да го накараш да види колко е уникално.
Подкрепяй я,
защото тя ще стигне много далеч.
Особено момиче като Палома.
Как... - Беше очевидно.
Виж.
Донесох това и мислех да й го дам.
Но по-добре ти й го дай.
Кажи й: "Намерих това и се сетих за теб".
Откъде знаеш толкова много?
Помниш ли, че ви казах, че се учим от грешките си?
Е, аз съм допуснал много грешки.
Прибери го. Да не го загубиш. - Не!
Извинявай. Просто нося важни неща.
Дай да видя раницата, Нико.
Защо? Нося си нещата и един подарък от брат ми.
Просто... - Добре.
Не. - Дай ми я, Нико.
Не, нямаме право да я отваряме. Моля те.
Дай ми раницата.
Ако разберат, ще ме убият.
Умолявам те, не я отваряй.
Дай ми я.
Ще ми я дадеш ли?
Какво?
Ако отворя раницата,
ще намеря ли в нея нещо,
което никое дете не бива да притежава
или да носи в училище?
Не знам.
Може би.
Ако намеря такова нещо,
съм длъжен да подам сигнал - нямам друг избор.
И нещата ще се усложнят.
Какво ще направиш?
Ти ще ми кажеш.
Добро утро. Проучих въпросите ви.
Отпред са. Срещу всяко име.
Нико, знам, че трябваше много да наваксваш,
но от всичките ми ученици ти имаш най-голям напредък.
В началото на годината ви казах,
че трябва да поемете отговорност за живота си.
Трябва да решиш в каква посока искаш да продължи живота ти.
По този път ли искаш да вървиш?
Или по този?
Не може и по двата.
Беше много интересно... - Дойдохте почти навреме.
Поне имате напредък.
Днес ще ни представят народни танци.
Мисля, че ще е много хубаво.
Преди да започнем, да поиграем на една игра.
Да! - Много внимавайте.
Има един много известен математик
на име Карл Фридрих Гаус.
През 1777 г., като е бил малък,
учителят му искал да ангажира класа
и накарал децата да съберат всички числа от 1 до 100.
Това би трябвало да им отнеме няколко часа,
но Гаус ги сметнал за нула време.
Някой ще ми каже ли как го е направил?
Втори отбор. Палома?
Отговорът е 5050.
Как го сметна?
Започнах да събирам. 100 плюс 1 е равно на 101.
99 плюс 2 е 101.
98 плюс 3 е 101.
Общо са 50 двойки, които дават сбор 101.
Точка за втори отбор. - Ура!
Трябва да съобщя за един инцидент.
Извинете...
Приключихме ли? - Така изглежда.
Какво е станало?
Един ученик може би носи контрабандни стоки.
"Може би"? - Да, просто не съм сигурен.
Кой се е провинил?
Аз.
Моля? - Може би трябваше да го докладвам.
Не го ли правиш сега?
Да. Не.
Не, защото сега докладвам себе си.
Защо? - Защото не докладвах за нещо,
което трябваше да съобщя.
Предпочетох да не му проверявам раницата.
Кой е ученикът? - Не мога да ти кажа.
Защото реално нямаше нарушение на правилника.
И искам да му дам втори шанс.
Само че не знам дали постъпих правилно.
Това ми звучи по-скоро като изповед.
Направих го не само за ученика или за ученичката.
Чувствам, че класът има интерес към учението.
Методът действа.
И ако обвиня този ученик, ще загубя доверието на класа.
И ще проваля напредъка. Не искам да ги губя.
А аз какво да направя?
Да ми кажете, че съм постъпил правилно?
Серхио, единственото, което направи, е,
че страшно ме обърка.
Да те изпратя ли?
Не живееш ли до плажа?
Да, но днес ще мина по дългия път.
Освен това с мен ще бъдеш в безопасност.
Както искаш.
Изработваш си ракета,
после те вкарват в камера без гравитация.
Това симулира неуспешно излитане.
Трябва да овладееш ракетата.
Трима ученици са отишли там
и са станали космонавти.
Серхио ми каза, че... - Чакай малко.
Серхио ли ти го даде?
Искаш ли да видиш нещо?
Добре ли си? - Да, не се притеснявай.
Днес не съм във форма.
Кой е това? - Добър ден. Аз съм Нико.
В една група сме за един проект по природни науки.
Ще си оставя раницата вкъщи. Сега се връщам.
Ами...
Как сте?
Добре.
Хайде.
Извинявай за миризмата. - Каква миризма?
Тук.
Еха! Откъде го изкопа?
Намерих го. - Еха!
Още нищо не си видял. Погледни.
Какво е това? - Триножникът ми.
Не трябва ли да е тъмно?
Виж.
Къде? - Ето там.
Където морето се слива с небето.
Какво е това? - Спейс Екс.
Площадката за изстрелване в Бока Чика, Тексас.
Скоро най-големите ракети ще се изстрелват оттам.
И ще можем да ги наблюдаваме оттук.
Заспаха.
Какво четеш?
За моралните дилеми.
Не разбирам много, но е страшно интересно.
Примерно ако си капитан на кораб, който потъва...
Имаш 30 пътници, но в лодките има място само за 15.
Как ще избереш кого да спасиш и защо?
Това по кой предмет е? - Не е за училище.
Взех книгата от университета. - Какво?
Библиотеката е невероятна. Трябва да я видиш.
Мислех, че ще ми хареса да уча философия,
но като видях колко много книги има, вече не знам.
Но да, бих искала да стана учителка.
Философия?
Учителка?
Миличка...
Догодина дори няма да можеш да ходиш на училище.
Аз трябва да работя. Кой ще гледа брат ти?
Ако е важно за теб и наистина искаш да го направиш,
може да стане по-късно,
като тръгне на градина.
Хайде, Палома.
Ето те. Днес ще имаме една специална презентация.
Твоята група ще е първа. В 9 ч. в компютърния кабинет.
Добре.
Общината прати специалист.
Ще покаже основните неща на децата.
Ще им обясни как функционира компютърът.
Наистина ли? - Да, сега се подготвя.
Но как го постигна?
Настоях. Притиснах ги.
Чак ми иде да ви разцелувам.
По-добре недейте. Не съм си мил зъбите.
До скоро. - Добре.
Нико!
Как мина? - Мисля, че добре.
Добро утро.
Какво е това? - Подаръче.
Да го наречем коледен бонус.
Не вярвам в изпитите, освен в пробните.
Видяхте ли датата?
2012 г.? Това е тазгодишният изпит.
Това не е пробен изпит, а истински.
Къде го намерихте? - Навсякъде е.
Само трябва да знаеш къде да търсиш.
Благодаря, но ще ви откажа.
Спокойно, даскале. Всички сме в кюпа.
Продължавайте с работата си, подгответе ги,
никой учител няма да пречи на експериментите ви.
Благодаря, но не разчитайте на мен.
Проблемът е, че ще ни оценят групово.
А ако вашата група се издъни, ще съсипе труда на останалите.
Така че трябва да участвате.
А децата? - Нищо не подозират.
Независимо как ще се представят, ще завършат.
При всички положения ще завършат. Винаги е било така.
Само че сега се решава дали ще ни дадат бонус.
Не, разликата е само
дали ще ги научим да хитруват.
Това е разликата.
Довиждане.
Добро утро. - Бързо. По-живо.
Лаптопи? Още по-добре, нали?
Добро утро.
Компютрите са основна част от съвременната икономика.
И кметството на Матаморос...
Давайте по същество. - Добре.
Добре.
Това е централният процесор.
Мозъкът на компютъра.
ЦП има цялата информация
и задачата му е да изпълнява всяко едно действие,
за да работи компютърът.
Знаете ли, че компютърът може да изпълнява
до 4 милиона инструкции в секунда?
Ей!
Какви ги вършите, даскале? - Моля?
Предполагам, че вие сте го дали на дъщеря ми.
Вие сигурно сте бащата на Палома.
1200 долара, даскале! Дори за година няма да ги изкарам.
Не, извинете. Предлагат им стипендии.
Училището ще я препоръча.
Палома има много шансове.
Ще организираме томбола за разходите за пътуването.
Вижте, може да съм беден...
Цял живот ровя на боклука, но никога не съм искал милостиня.
Нямах предвид това.
Вижте.
Сумата изглежда непосилна,
но Палома не е обикновена ученичка.
Тя може да спечели стипендията. - А после?
Когато замине на лагер и види всички фантастични неща,
после, като се върне в реалността...
Знаете ли какво? Изстрелвате децата като ракети в космоса,
като им пълните главите с идеи.
Но като се върнат в реалния свят
и паднат на земята, къде ще бъдете вие?
Ще ги чакате ли, за да им кажете да не се предават?
Не, нали? Ще пълните главите на други дечица.
И ще им припомняте какво не могат да постигнат.
Татко?
Моля ви.
Не го причинявайте на дъщеря ми.
Ела, Палома.
Началникът е на заседание.
Не може да влезете. - Извинете.
Знам, че сте зает. - Уговорете си час.
Извинете, че ви прекъсвам.
Кой сте вие? - Серхио Хуарес Кореа.
Преподавам в училище "Хосе Урбина Лопес".
Искам да поговоря с вас...
За ситуацията
с нашите компютри.
Пусни го, Марта.
Винаги имаме време за войниците от огневата линия.
Интересно е, че ме нарекохте така. - Как?
Войник от огневата линия.
Като че ли се боря с враговете.
Но не е така.
По цял ден съм заобиколен от деца.
Какво мога да направя за вас?
Начо днес пита за теб.
"Кога започва свалячът?".
Като свърши училището, иска да те подготвя.
Какво има?
Виждаш ли това там?
Не си личи къде свършва водата и къде започва небето.
Знаеш ли, че в този момент
се намираме в космическото пространство?
Какво? - Да, стига до нас.
Това, на което викаме "небе", е само слой газове,
който изглежда безформен,
но всъщност притежава маса.
Това е като тежината.
И винаги ни притегля към Земята.
Уловен е тук.
Също като нас.
Няма да работя за Начо. - Сериозно ли?
Но ти мразиш даскалото. Какво е станало?
Не знам. Харесва ми.
Има един учител, който...
При него е различно.
Чувствам, че покрай него мога да бъда умен.
Има и едно момиче... - Дойдохме си на думата!
Вижте го какъв е донжуан!
Ако имаше други шансове, щях да те подкрепя.
Но като започнеш при Начо, няма мърдане.
Не съм започвал.
Нали?
Имаш ли нужда от превоз?
Разхождах се, но може.
Колата ти на ремонт ли е? - Да.
Завинаги.
Замених я за нещо по-полезно.
Това, което си мисля ли е?
Сега ще видиш на какво са способни.
Не трябваше, Серхио. - Напротив.
Наистина си мислех... - Няма проблем, разбирам те.
Благодаря ти за усилията.
Жена ти не ти ли се кара?
Женен ли си? - Не.
Хубаво, защото май ще трябва да ме приютиш у вас.
Стилът му е нестандартен, но резултатите са неоспорими.
Да, разбирам.
Имаме посетители. На какво дължим тази чест?
Предполагам, че се познавате.
Какво правите? - Медитираме.
Дискутирахме, ситуацията стана напечена
и решихме да спрем, за да охладим страстите.
Не ми обръщайте внимание. Дойдох само да наблюдавам.
Какво дискутирахте?
Говорехме си за морала.
За морала?
Тази тема не е предвидена в материала.
Според програмата на 20 март
би трябвало да се готвите за изпита ЕНЛАСЕ.
Да, но Лупита се интересува от философия.
От философия? - И сподели с класа
някои неща, които е научила.
Миналата година
този клас имаше най-слаб успех
в цялата страна.
Намирате време за странични неща, но не и за подготовката.
Както ви казах, някой е казал на Лупита,
че е рано да чете философски книги.
И решихме да потърсим отговор на някои сложни въпроси.
Какви например?
Какво би казал Джон Стюарт Мил за аборта?
За аборта ли? - Какво би казал?
Ами...
Ако искаме максимално добруване на максимален брой хора,
ако парите едва ти стигат за наема и за прехраната,
по-добре е да не раждаш повече деца, които само ще страдат.
Ще страдат и останалите.
Така че в някои случаи абортът може да е правилното решение.
За бога.
Какво мислиш за този извод?
Мисля за брат ми и сестра ми.
Понякога ми създават много грижи,
но ще е ужасно,
ако не им беше позволено да се родят.
Не знам.
Много е сложно.
Спокойно, всички стигнахме до извода,
че решението е в презервативите.
Презервативите?! - Не всички бяха съгласни.
И проведохме дискусия. Нали?
Според Стюарт Мил нещата може да са добри или лоши
в зависимост от ситуацията.
Има ли нещо, което винаги е лошо?
Всичко, което засяга мнозинството, а носи полза на малцина.
Например?
Както когато някой е откраднал нещо, което е било за всички.
Чудесно, Нико. Значи е нещо като...
Корупцията?
Щом имате време да разглеждате тези сериозни теми,
значи сте овладели всички теми от конспекта.
Нали? Ти.
Колко е корен квадратен от 256?
Какво искате да докажете?
С кого се бие Мексико през 1846 година?
Това момче още не го знае.
Това момче...
Обясни ми теорията на Дарвин.
Вижте...
Така си знаех.
Това момче няма основни познания
за ученик в шести клас.
Г-н Хуарес, той е неграмотник.
Не ви позволявам да... Нико!
И е недисциплиниран.
Какво ви става? Защо го направихте?
Мен може да ме обиждате, но не обиждайте децата.
Корен квадратен от 256 е 16.
Мексико се бие срещу САЩ през 1846 г.
Теорията на Дарвин е, че оцелява по-силният.
Благодаря. Чакам ви в дирекцията.
Мислех си за играта от първия ден. Помните ли я?
Разбира се. - За лодките и пътниците.
Има само едно решение.
Не бива да се продават повече билети
от броя на местата в спасителните лодки.
Чакай малко. - Сигурно получавате подкупи.
Почакай, Серхио!
Предупредих те да внимаваш с гнездото с осите.
Аборт? Презервативи? Корупция?
Стимулирам децата да не се боят да задават въпроси
и да завършват проучванията си до край.
Не може после да се покажа като подлизурко пред тях!
Мисли в перспектива.
Важното е да останеш техен учител.
Какво значение има, че трябва да се подмажеш?
Сериозно ли?
Чакам, г-н директоре. - Да, идвам, господине.
Г-н Хуарес...
Много съм притеснен,
защото получих оплаквания,
че децата не са подготвени за изпита.
Но не предполагах, че са толкова зле.
Отстранен сте от работа за две седмици.
Докато подготвим децата за изпита, който явно не ви вълнува.
Вижте...
Добре, няма да отричам.
Считам изпита за ненужен. Но децата не са виновни.
Добре, ще ги подготвя.
През следващите две седмици
ще се готвим за изпита ЕНЛАСЕ.
Само ме оставете в училището.
Ако доведете друг учител,
ще бъде глупаво.
Благодарете на директора, че ви отстранявам само временно.
Честно казано, ще премисля решението си.
Няма да се наложи.
Няма да е нужно.
Нещо да добавите?
Не.
Приятен ден, господа.
Това е лудост, Чучо. Истинска лудост.
Знаеш ли, че в моя клас
имаме ученичка, която е гений?
За нея знаеше само, че "може да се старае повече".
Сериозно ли?
Колко деца имат нейните умения в страната?
Но докато ги държат невежи, никога няма да узнаем.
Съжалявам, Серхио. Нищо не мога да направя.
Приеми го като почивка. Обърни внимание на жена си.
Добре.
Добре ли си?
Знаеш ли какво? Не си глупав.
Не си неграмотник.
Наистина. Винаги ти хрумват остроумни реплики.
Аз не умея.
Ето го сваляча.
Чепе ми каза, че си се объркал за кого работиш.
Не му повярвах и дойдох да се убедя сам.
Е, работиш ли за мен, или не?
Хрумва ми, че се чудиш,
защото не ти организирахме истинско посрещане в семейството.
Истинско посвещение.
Коя е тази? - Една приятелка.
Прибирай се вкъщи.
Чакай, къде тръгна?
Какво става? - Девствена ли си?
Какво? - Начо! Не!
Може да намажа. - Тя е още дете!
Ей!
Виж го брат ти как се отваря!
Много мило! - Те са още деца!
Нико, не! - Какво ти става?
Лупе!
Добре ли си?
Брат ти и сестра ти добре ли са?
Добре ли си?
Палома, добре ли си?
Нико!
Карлос изяде три осми от пицата,
а Рикардо - една четвърт.
Колко са изяли общо Карлос и Рикардо?
Никой ли няма да отговори?
В такъв случай...
Добро утро, Лаура. - Каква изненада!
Може би вие ще го измъкнете от леглото.
С ваше позволение.
Серхио...
Може ли да поговорим?
Серхио, изпитът ЕНЛАСЕ е утре.
Наказанието ти изтече.
Не ни достига персонал. Ще е хубаво да ни помогнеш.
Не се обаждаш.
Искам да знам дали ще се върнеш.
Знаеш, че бях с вързани ръце.
Знаеш, че не бях съгласен.
Серхио, отвори ми!
Няма да си отида. Оставам у вас.
Ще ям от храната ти, ще ти ползвам тоалетната.
Няма да си тръгна, докато не излезеш.
Серхио...
Не можеш да изоставиш децата.
Достатъчно са травмирани.
Може би това е най-добрият начин да ги подготвим за бъдещето.
Здравей, как си? - Върви си.
Сериозно ли?
Толкова лесно ли ще се предадеш? - Да. Защо не?
Няма ли да довършиш онова, което започна?
Серхио... Сам видя какво постигна.
Знаеш ли какво постигнах?
Убиха един от учениците ми.
Ако не искаш, не се връщай.
Чудесно. Тогава какво търсиш тук?
Децата... Искам да ги върна.
Спрели са да ходят на училище?
Искам да се явят на изпита.
Този скапан изпит!
Чучо...
Казах ти.
Издъних се.
Пред тях и пред Нико.
Мислех си, че... Мислех си, че работя правилно.
Наистина. Трябваше да проверя раницата.
Ако се върна, накрая те ще го отнесат.
Отново.
Съжалявам. - Не, чакай малко. Почакай.
Мисля, че беше на път да постигнеш нещо много голямо.
Аз самият го видях.
Никога не бях виждал децата да реагират така.
Не съм виждал такъв огромен напредък.
Но какво от това, че създадохме метода,
ако не покажем съизмерими резултати?
Затова е този изпит.
Сам го каза. Палома може да е гений.
Но как ще разберем?
Палома не идва ли на училище?
Не.
Добър ден.
Палома?
Какво търсите тук?
Директорът ми каза, че ще ме остави на мира, ако...
Ако успея да те накарам да се върнеш на училище.
Ти няма ли да се върнеш?
Не знам дали ще мога. - Защо?
Може би баща ти има право.
Може би повече съм ви навредил.
Не мога да се върна.
Трябва да се грижа за него, болен е.
Много съжалявам, Палома.
Много съжалявам.
Но татко не беше прав.
Ти ни каза, че имаме потенциал като всяко дете.
Онова, което ни липсваше, преди да дойдеш,
беше вярата, че можем да го постигнем.
Никога нямаше да си позволя да имам такива мечти.
За професията, която мога да имам.
Сега имам това.
Нямаше да е така, ако не бяхте вие.
Никога...
Никога няма да ви забравя.
Понякога не е достатъчно само да вярваш.
Понякога
реалността е всичко около теб.
Огледай се.
Това е моята реалност.
Няма изход.
Хората като мен,
като Нико...
Не можем да се спасим.
Разбирам.
Г-н Хуарес.
Г-н Нойола.
Палома няма нужда от това.
Искам да ви го върна, тук може да се счупи.
Но какво е това? - Взела го е от училище
за един проект.
Не.
Училището не може да си позволи такова нещо.
Не, аз...
Не го е взела.
Направила го е. - Глупости.
Това е невъзможно.
Всичко е невъзможно, докато не се направи.
Палома е изключително дете, г-н Нойола.
Но се чудя дали го знаете.
Не ми говорете така.
Това е нейно.
Може ли да спрем на още едно място?
Разбира се.
"Лунна лудост"
"Планетата Земя"
Палома, ела.
Трябва да си почиваш.
Ела, седни при мен.
Добре ли си?
Да.
Всичко ще бъде наред.
Да.
Ла Палома
В списъка има ли телефонни номера?
Учителю?
Виж ти!
ЕНЛАСЕ
Натам.
Седнете където искате.
Побързайте.
Хайде, деца, няма време.
Идвам!
Как върви?
Добре. Няма ги само няколко деца.
Виж. - Какво става?
Поради сигнали за нередности
комисията реши да промени изпита тази година.
Може би хората са ги предупредили какво става.
Сега имаме равен старт.
Виж.
Какво?
Седнете по местата си.
Никой да не пипа материалите,
докато изпитът не започне.
Моля за тишина.
Всеки момент ще започнем.
Елате.
Бързо. Чуйте ме.
Този изпит ще провери знанията ви.
Тази година може да не съм ви научил на всичко необходимо.
Но се научихте да мислите.
Така че някои неща ще ви бъдат непознати,
но в изпита няма нещо, което да ви се опре.
Ясно?
Разбрахме ли се?
Всъщност...
Искам да ви кажа нещо, преди да започне изпитът.
От вас научих много неща.
Много се гордея с всички ви.
Хайде, да ги разбием!
Давайте!
Имате три часа за изпита.
Опитайте се да отговорите на най-много въпроси.
Непопълнените отговори
се броят за грешки.
Успех.
И така...
Да започваме.
Преди постъпването на Серхио
само 55 на сто от учениците бяха издържали изпита по математика
и 69 на сто - по испански.
Нямаше отлични оценки.
През 2012 г. 93 на сто издържаха изпита по математика.
63 на сто с "Отличен".
97,5 на сто издържаха изпита по испански.
Десет от учениците на Серхио
постигнаха най-добър успех по математика.
Палома Нойола получи най-високата оценка в Мексико.
Превърна се в национална сензация и получи финансиране,
което й позволи да има нов дом.
Серхио Хуарес още е в Матаморос
и преподава в шести клас.
Училище "Хосе Урбина Лопес" все още няма компютърен кабинет.
Начално училище "Хосе Урбина Лопес"
Следващият Стив Джобс
Превод КАТИ БОБЕВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО
"Само образованието пречи на знанията ми."
Албърт Айнщайн