Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Tűnés innen! Menj!
Gyerünk!
Fogd be a száját!
Mit bámulsz? Menj előre!
Gyerünk, Chepe!
Megyek!
Három... kettő...
egy... menjünk!
Menj előre, Chepe!
RADIKÁLIS
MATAMOROS, MEXIKÓ, 2011.
IGAZ TÖRTÉNET ALAPJÁN
Vedd fel a cipődet!
- Nem mondom még egyszer! - Megyek!
Siessetek!
Mit csinálsz?
Chepe!
Két "besost", két csokoládés "conchast",
és két "ojos de buey"-t. Ez mennyi?
Egy tucat.
Nagy nap a mai, miért nem visz két tucattal?
Jó, legyen!
Mehetek?
Gyertek gyorsan!
Jó reggelt, drágáim!
Mindenki reggelizett?
Kivéve apát. Ő csak kávét ivott.
Suli után rögtön menjetek haza, jó?
Igen.
Hol voltál?
Pattanj fel!
Inkább szállj le itt!
Chepe, muszáj mennem?
Miben egyeztünk meg?
Még néhány nap.
Utána már senki sem fog szimatolni.
És akkor már dolgozhatok veled?
Majd meglátjuk, Nico!
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
Maradj a többiek közelében!
- Játékok! - Hé, gyere vissza!
ÜDVÖZLÜNK AZ ISKOLÁBAN!
Csendet!
Maradjatok csendben!
A csend az engedelmesség alapja.
Az engedelmesség a fegyelem alapja,
a fegyelem pedig a tanulás alapja.
Ismételjük át a szabályokat, rendben?
Igen!
Jó reggelt! Mindenkinek jut.
Örülök, hogy mindenki itt van...
Juárez úr?
Jó, hát majdnem mindenki itt van.
Mint tudják, Álvarez asszonynak kisfia született,
és két nappal ezelőtt úgy döntött, hogy főállású anya lesz.
Szerencsére itt van Juárez úr.
Matamorosból származik,
és az utolsó pillanatban elvállalta a munkát.
Van pulzusa, szóval fel van véve.
Igazából már szinte mindent tudnak, úgyhogy rövidre fogom.
Bár az általános iskolai oktatás kötelező és ingyenes,
a hatodikosaink több mint fele lemorzsolódik. Kudarcot vallunk.
Az ENLACE-felmérésben az utolsó helyen állunk.
Ezt már biztos mindannyian tudják,
de idén jóváhagytak egy ösztönző bónuszt,
ami egy bizonyos ponthatár felett jár.
És ez motiváció lehet, hogy jobb munkát végezzünk.
Tegyük meg a gyerekekért!
Akkor sikeres évet kívánok!
Érzed ezt a szagot? Én érzek valamit.
Olyan szaga van, mint... a szemétnek.
Gyertek! Gyertek gyorsan!
- Nincs sok időnk! - Mi történt a padokkal?
- Azok nem padok. - Miért vannak felfordítva?
Azok mentőcsónakok!
És ez nem padló...
hanem az óceán!
Mindegyik csónakba ugyanannyi utas fér.
Aki nem száll be, megfullad.
De vigyázzatok!
Ha valamelyik csónakban többen vannak, elsüllyed, és mindenki megfullad!
Huszonhárman vagyunk, és csak hat csónak,
úgyhogy gondolkozzatok! Mehet? Gyerünk!
Öt... négy...
Gyertek! Három... kettő...
egy!
Gyerünk!
Ne aggódjatok! Majd én megmentelek!
Segítség!
Segítség! Kérem! Valaki segítsen!
Segít... ség...
Most nyolc csónak van.
Mi a fene folyik itt?
Maradt még egy utas! Mentsük meg őt is!
Öt, négy, három, kettő!
Túl kövér! Nem fog úszni a csónak!
Elsüllyed a hajó!
Várjatok! Várjatok!
Miért süllyedne el a hajó?
Itt egy érdekes kérdés.
Mitől úszik egy hajó?
Mi határozza meg, hogy mekkora súlyt bír el egy hajó?
Tudja valaki?
Senki?
Maga tudja?
Nem... én sem tudom.
Én sem tudom.
Hol találunk választ olyan dolgokra, amiket nem tudunk?
Mondjuk, az interneten?
- Van itt számítógépterem, ugye? - Van.
De jelenleg nem üzemel.
Értem.
Akkor hol találhatunk még válaszokat?
Megkérdezzük a tanárt.
Azt már próbáltuk, de látjátok, mi nem tudunk túl sokat.
Esetleg könyvekben?
A könyvtár üzemel, ugye?
A könyvtárba! Gyerünk!
Merre van a könyvtár?
Gyertek! Menjünk!
- Segíthetek? - Igen... Florita asszony!
Mára nincs beütemezve könyvtárlátogatás.
Mára semmi sincs beütemezve.
Legalább egy nappal előre értesíteni kell a könyvtárat,
és meg kell adni a kívánt könyveket.
Gyorsak leszünk. Hol vannak az enciklopédiák?
- Ott hátul, de... - Gyerünk!
- Erre! - Hé!
Nincs rohangálás!
Ezerkilencszázhetvennégy.
Miért is jöttünk?
Csónakok, csatahajók...
Ó, jaj! Nincs Cs betű.
Nincs Cs betű. Hol tudjuk még megnézni?
Mondjuk, az Ú-nál, mint úszás?
Tudjátok, mit?
Nincs szükségünk enciklopédiára. Magunktól is rá fogunk jönni.
Mondjátok!
Szerintetek...
miért úsznak a dolgok?
Valaki?
Valaki? Csak tippeljetek!
Nem számít, ha tévedtek, az a lényeg, hogy próbálkozzatok.
Sőt, szeretném, ha tévednétek.
Igen, mert amikor hibázunk,
tanulunk a hibáinkból...
és így megtanuljuk, mi a helyes.
De akkor hogy kapunk jó jegyeket?
Mit számítanak a jegyek?
Jó jegyek kellenek, hogy elvégezzük az iskolát,
és hogy a szüleink ne legyenek mérgesek.
Ennyi?
Jó, ez könnyű.
Mostantól mindenki ötöst kap.
Amikor megkapjátok a bizonyítványt, mindenkinek ötös lesz benne.
Ígérem.
Komolyan. Rendben?
Most térjünk vissza a fontos dolgokhoz!
Ki akar elsőként tévedni?
Gyerünk! Ki?
Senki?
Volt már ilyen órátok?
Sosem volt még ilyen tanárom.
- Mit kellett volna tanulnunk? - Valamit a hajókról.
Gondolod?
- Jössz velünk, Romeo? - Mi?
Nyugi, tudok titkot tartani.
Nem, nem! Csak arról van szó...
Észrevetted, hogy Paloma idén valahogy más?
Aha, ezt hívják pubertásnak.
Nehéz, ugye? Lehet, hogy igazi ezüst.
A tükröt ki lehet cserélni.
Amúgy megtartom.
Mit kérsz érte?
Szerinted komolyan mondta?
Miért hazudna ilyesmiről?
Emlékszel, mit mondott? Azt akarja, hogy hibázzunk.
Ha nem kell tudnunk a jó választ, akkor nem baj, ha tévedünk,
és ha nem baj, hogy tévedünk, akkor nem kaphatunk rossz jegyet.
Még sosem kaptam ötöst.
Apa, az orrod!
Semmiség.
Segíts lepakolni!
Rendben.
Tizenöt perc mese, amíg ebédet készítek, és utána megírjátok a házit.
Most nem éjszakás vagy, anya?
Miért vagy ébren?
TERHESSÉGI TESZT
Nico!
A szépfiú.
Első nap a suliban. Hogy ment, haver?
Tavaly már az első napon felfüggesztették, nem?
Nem neki való, ahogy a bátyjának sem. Te sem tudsz megülni a fenekeden.
Ez az én Carlitosom.
Bámul kifelé az ablakon, firkálgat, verekszik...
Bármit, csak figyelni ne kelljen, ugye?
De semmi gáz, Nico! Majd mi gondodat viseljük.
Könyvekből tanulsz...
vagy a való életből?
Ez itt az igazi iskola, nem?
- Ideje indulni. - Igaz.
Ezt vigye ő!
Juárez úr!
Nem volt ma reggel a megbeszélésen.
Igen, én...
Át kellett rendeznem a termet.
Igen, azt láttam.
Valami baja van a bútorokkal?
Nem, csak néhánnyal.
Például az asztalával.
Igazából nincs szükségem asztalra.
Szüksége van asztalra. Ahogy minden tanárnak.
Van valami írott szabály, ami kimondja ezt?
Ez nem írott szabály,
de honnan fogják tudni a diákok, hogy ki a főnök, ki irányít?
Mondja csak!
Játszóteret csinál az osztályteremből. Mi lesz a következő?
Osztálytermet csinál a játszótérből?
- Mi a története, professzor? - Ezt hogy érti?
Tudja, hogy hívják ezt a helyet?
- "Büntetőiskola." - Pontosan.
Igen.
Az ön neve volt az első a jelentkezők listáján.
Valójában az egyetlen.
Maga kérte, hogy ide helyezzék.
Miért?
Nos...
Talán őrült vagyok?
Menekül valami elől.
Nem, csak valami mást akartam.
Például?
Nem is tudom.
Még mindig próbálok rájönni.
Nos, talán majd itt sikerül.
Végül is a kutyát sem érdekli, mi történik itt.
De tegyen meg egy szívességet: ne bolygassa a méhkast!
Dehogy! Miért tenném?
Dehogy!
Az asztal...
marad.
Segítene visszatolni?
Kérem!
Figyeljen!
Mi van a számítógépteremmel?
Négy éve szerelték be, és két hónappal később ellopták őket.
Ez négy éve volt?
És nincs is más számítógép?
Az egyetlen, ami működik, az irodámban van.
Isten hozta a José Urbina López Általános Iskolában, Juárez úr!
A HÍRESEK ÉS GAZDAGOK LUXUSHAJÓI
Mi volt ez?
Mi ez?
A szeméttelepen találtam.
Ott kellett volna hagynod.
Mi haszna az ilyen fantáziálásnak?
Gyertek be!
Ahová tetszik, nincsenek kijelölt helyek.
Sőt, leülni sem muszáj.
Gyertek gyorsan!
Fantasztikus dolgokat fogunk csinálni. De ha elkéstek, lemaradtok róla.
Hallottátok már a kútba esett szamár történetét?
Nem?
Akkor hadd meséljem el!
Egy nap egy szamár beleesett egy mély kútba.
Csodával határos módon nem sérült meg, de nem tudott kijönni.
A gazda, akié a szamár volt,
úgy gondolta, hogy túl drága lenne megmenteni,
többe kerülne, mint amennyit ér.
És mivel a kút kiszáradt, és veszélyt jelentett a többi állatra,
úgy döntött, mindkettőt betemeti:
a szamarat és a kutat is.
Elkezdett földet lapátolni a kútba.
A föld ráesett a szamárra, ami felvisított,
de a gazda tovább lapátolt.
Egy kis idő múlva a szamár elcsendesedett.
A gazda azt hitte, az állat meghalt,
de meg kellett töltenie a kutat, hogy senki más ne essen bele.
Így hát tovább lapátolt.
Képzeljétek, hogy meglepődött, amikor egyszer csak azt látta,
hogy két fül hegye kandikál ki a kútból!
Egyre gyorsabban lapátolt,
és a szamár feje lassan előbukkant, és lerázta magáról a földet.
Ahelyett, hogy hagyta volna magát betemetni,
a rászórt földet arra használta, hogy feljebb és feljebb jusson,
amíg a földkupac elég magas nem lett ahhoz,
hogy kiugorhasson a kútból.
Mostantól kezdve olyanok leszünk, mint az a szamár.
Mindegy, mennyi földet szórnak ránk, mennyi baj szakad a nyakunkba,
nem hagyjuk, hogy betemessen minket!
Lerázzuk magunkról, és arra használjuk,
hogy a világ legjobb diákjaivá váljunk.
Csupán egyetlen dolog állhat az utatokba, ha hagyjátok.
Saját magatok.
Persze megértem, hogy ezt nehezen hiszitek el,
amikor vannak a világon veletek egykorú gyerekek,
akik bonyolult matematikai feladatokat oldanak meg,
szimfóniákat írnak, sőt, robotokat építenek.
Hogyan tudnának a José Urbina iskola diákjai ilyesmit csinálni,
amikor még számítógép és internet sincs?
Sőt, néha még áram sincs.
De tudjátok, mi a helyzet?
Nincs szükségünk ilyesmire.
Amire szükségetek van...
az már megvan.
És ezt úgy hívják...
tehetség.
Rajtatok múlik, hogy éltek-e vele. Én nem kényszeríthetlek.
A szüleitek sem.
A ti felelősségetek eldönteni, hogy éltek-e vele,
és hogyan használjátok.
A következő lesz:
mostantól nem én döntöm el, hogy mit tanulunk.
Ti fogjátok eldönteni. Rendben?
Szóval mondjátok meg:
miről tanuljunk?
Bármi lehet, bármi, amit szeretnétek.
Miről szeretnétek tanulni?
Á, semmiről.
Senki? Semmiről?
Szuper!
Akkor könnyű dolgom lesz.
Akkor csak ülünk itt,
és nem tanulunk semmit.
Ha szeretnétek, egész évben lehet így.
Mi volt ez?
Ki volt ez?
Senki?
Akkor háromra mindenki emelje fel a tollát!
Egy, kettő, három!
Gyere ide!
Igen, te, ott hátul.
Igen, te. Gyere!
- Mi a neved? - Nico.
Nálunk én voltam az osztály bohóca, Nico!
Mindig megbüntettek.
Adok neked egy tanácsot:
sose változz meg!
Igen?
Nem kell jelentkezni. Mi a neved?
- Donovan. - Igen, Donovan?
Én szeretnék még tanulni a csónakokról és a hajókról.
Jó. Más is gondolkozott a csónakokon, amikről tegnap beszéltünk?
Én rájöttem, hogy az emberek időnként meghalnak,
és ez ellen semmit sem tehetünk. Ez az élet rendje.
Hű! Ez lesújtó. "Ez ellen semmit sem tehetünk."
Szóval hagyjuk őket meghalni?
- Igen? - Lupe vagyok.
Nem kell jelentkezni.
Nem értek egyet azzal, hogy nem tehetünk semmit.
Szerintem minden tőlünk telhetőt meg kell tennünk.
Minél többet meg kell tennünk minél több emberért.
Nagyon jó, nagyon jó.
Pontosan azt mondtad,
mint a világ egyik legnagyobb filozófusa.
Az ő neve John Stuart Mill.
Talán lehetnél filozófus.
Mi az a filozófus?
Valaki, aki filozófiát tanul.
A filozófia lényege, hogy felfedezzük
vagy beszélünk az élet legmélyebb, legbonyolultabb kérdéseiről,
amiket nehéz megérteni.
És ez segít megkülönböztetni a jót a rossztól.
Tudni szeretném, miért úsznak a hajók.
Ó, igaz!
Mit gondoltok, miért süllyedne el a hajó, ha az igazgató beszállna?
Mert egy kövér disznó.
Ügyes voltál!
Nem jelentkeztél! Ez az!
Nagyon jó. Köszönöm!
Nico, miért süllyedne el a hajó attól, hogy kövér?
Talán azért, mert túl nehéz?
Tudtad, hogy egy kövér ember fennmarad a víz felszínén,
míg egy ugyanolyan súlyú izmos ember kevésbé?
Nem?
Tudja valaki, hogy miért van ez?
Miért?
Nehéz kérdés, de meg tudjátok válaszolni.
Gondolkodjatok!
Ki szeretne tippelni? Vagy mit szóltok ehhez?
Miért van az, hogy egy felfújt lufi
a levegőben nem lebeg, de a vízen igen?
Ne feledjétek, egy kövér ember fennmarad a felszínen,
míg egy ugyanolyan súlyú izmos ember kevésbé!
Miért?
Mert más méretűek?
Á! Szóval a méreten múlik? Lehet.
Mi van, ha fogok egy tekegolyót, ami ugyanakkora, mint a lufim,
és mindkettőt rádobom a vízre?
A golyó elsüllyed, mert nehezebb.
- És a lufi lebegni fog. - De miért?
Hiszen ugyanakkorák!
Akkor a méreten múlik, vagy a súlyon?
Segítek egy kicsit.
A törtekhez van köze.
És pont erről akartam ma beszélni. Törtekről, osztásról és maradékról.
Na jól van, lássuk!
Emlékeztek a hajós játékra?
Ott mi volt a maradék?
Gondolkodjatok!
Azok, akik nem fértek be a hajókba?
Pontosan!
Akik nem fértek be a hajóba, és megfulladtak. Ügyes voltál!
Olyan okosak vagytok, hogy szerintem én nem is kellek ide.
Úgyhogy megyek, iszom valamit.
Fél óra múlva visszajövök.
Fogadok, hogy addigra minden kérdést megválaszoltok.
Kér valaki valamit? Nem?
Nemsokára jövök.
- Az izom nehezebb, mint a zsír. - Honnan tudod?
Anya hentesboltban dolgozik.
Egy kiló hús ilyen, egy kiló zsír meg ilyen.
Talán a zsírban levegő van, ezért lebeg.
Tehát ha ugyanolyan súlyúak, a kövér pasi nagyobb.
De mit számít a méret, ha a nagy lufi lebeg a vízen, a kavics meg elsüllyed?
- A lufiban levegő van. - Jó,
de egy óriási lufi nehezebb, mint egy kavics.
Akkor egy kövér ember azért lebeg, mert több levegő van benne.
Mint Chucho igazgatóban.
Biztos maga az új tanár. Arturo vagyok. García úr.
Üdv! Én Sergio vagyok.
Minden rendben, Sergio?
Igen, azt hiszem.
A gyerekek reggelire megeszik magát.
Így is mondhatjuk.
Nem szabad gyengének mutatkozni.
A kezdetektől fogva fegyelmeznie kell őket.
Tudniuk kell, hogy ki a főnök.
Szerintem pont az ellenkezőjét kell tenni.
Hát, sok sikert hozzá!
Köszönöm!
Tudja, mik egy tanár leghatásosabb szavai?
Nem tudom.
Jaj, dehogynem!
Magának most nem tanítania kéne éppen?
Jobb, ha hagyom őket tanulni.
Juárez úr, minden rendben?
Hívjon csak Sergiónak!
Nem kéne épp órát tartania, Juárez úr?
- De, de. - Akkor?
A gyerekekkel minden rendben. Ne aggódjon! Nagyon ügyesek.
- Ez az egyetlen gép az iskolában? - Igen.
- Használhatnám egy percre? - Mi? Most?
Igen, ezek a gyerekek hihetetlenek.
Alig tudok lépést tartani velük.
Azt hittem, egy volt középiskolai tanár
alkalmas arra, hogy hatodikosokat tanítson.
Hát, igen, én is.
De az a helyzet, hogy olyan gyorsan haladnak.
Nem bánná, ha... Ugyan már! Egy perc az egész.
Elég legyen, Juárez úr! Menjen!
- Három perc. - Ki!
Elnézést, igazgató úr! Daniel nem hagyja abba a sírást.
Mi a baj? Szereted a bohócokat?
Nézd csak! Egy bohócorr!
Min nevetsz? Hogy hívnak?
Hé, gyere vissza! Várj!
Nos, mit tanultunk? Sikerült megoldani a feladatot?
LEBEGÉS = SÚLY / MÉRET
Szerintünk ha egy kövér ember és egy izmos ember ugyanolyan súlyú,
akkor a kövér ember a nagyobb,
mert az izom nehezebb, mint a zsír.
Pontosan! Ügyesek vagytok!
Mi az? Mi a baj?
Biztosak voltunk benne, hogy ha két dolog azonos méretű,
akkor a könnyebb marad fenn a víz felszínén.
Há! Nektek is igazatok van!
De az hogy lehet?
Ezt fordított arányosságnak hívják,
és mindkét részére rájöttetek.
Amit mi "lebegésnek" neveztünk,
az a sűrűség fogalma.
A sűrűség a tömeg és a térfogat hányadosa.
A tömeg egy másik szó a súlyra, a térfogat pedig a méretre.
Ha a tömeget növeljük, nagyobb lesz a sűrűség,
de ha a térfogatot növeljük, kisebb lesz a sűrűség.
Értitek?
Spanyolul, ha lehet!
- Nem csatlakozik hozzánk? - Mit csinálnak?
- Klassz, ugye? - Mit keresnek idekint?
A maga ötlete volt, emlékszik?
Tanteremmé alakítottam a játszóteret.
Természettudományt kéne tanítania.
A mai órának a naprendszerről kéne szólnia.
Igen, úgy volt, de most inkább a fizika érdekli őket.
- A fizika? - Igen.
A fizika nincs benne az ENLACE-felmérésben!
ENLACE-felmérés... Ugyan már!
Ha arra készülnek, az nem fog segíteni rajtuk.
Mit mér az egyáltalán?
A tanárokat.
Erre még nem gondolt?
Gyere ide!
Mit tanultál ma a fizikáról?
Hát... nem sokat.
Már értem a sűrűség fordított kapcsolatát...
- Fordított arányosság. - Igen, az.
A fordított arányosságot a tömeg és a térfogat között,
és hogy ettől hogy változik a sűrűség,
de hogy hogy maradnak fenn azok az óriási fém hajók a vízen...
azt nem tudom.
De maguk sem.
Nos, ez egy bonyolult kérdés.
- Bizony. - Értem.
És akkor kinek nagyobb a sűrűsége?
Magának vagy az igazgató úrnak?
Hát, biztos vagyok benne,
hogy az igazgatónak sokkal kisebb a sűrűsége, mint nekem.
- Szereti feszegetni a határokat, mi? - Dehogy!
Bár neki nagyobb a tömege, és sokkal nagyobb a térfogata,
hogy megtudjuk, melyikünknek nagyobb a sűrűsége, meg kéne mérni magunkat.
Hogy tudnánk ezt megmérni?
Ha a tömeg a súly, akkor mérleggel?
Igen. De mi lesz a térfogattal?
Össze kell szorozni a méreteket.
Hosszúság, szélesség, magasság, nagyon jó.
Ez egy szabályos tárgynál működik is, például egy kockánál.
De mi a helyzet a szabálytalan dolgokkal?
Mi az igazgató úr szélessége? Ez itt?
Vagy ez itt?
Gondolkodjatok! Nagyon közel jártok.
Gyerünk, tudjátok ti!
Itt van a válasz az orrotok előtt.
Ó, Paloma! Egy pillanatra!
Láttam a füzetedet. Mindenre tudtad a választ.
Miért nem osztottad meg a társaiddal?
Nézd, nagyon jó képességeid vannak, és...
Repülőmérnök?
Hogy mondod?
Lupénak azt mondta, hogy lehetne belőle filozófus.
Maga szerint én lehetnék repülőmérnök?
Űrhajókat akarsz tervezni?
Hát, sok űrhajós kezdte repülőmérnökként.
Hűha!
Űrhajós?
Értem.
Nos, akkor sok munka áll előttünk.
Paloma!
Ha kicsit segítenél az osztálytársaidnak,
sokat tanulhatnánk tőled.
Megpróbálnád?
Miért megyünk rossz irányba?
Segíthetek?
- Vannak filozófiáról szóló könyvek? - Filozófiáról?
Vagy filozófusokról?
Filozófusokról?
- Mondjuk, John Stuart Millről? - Kiről?
- John Stuart... - Ezek egyetemi tantárgyak.
Miért akarsz te ilyesmit olvasni a te korodban?
Jó, köszönöm!
Ezt szeretted volna?
Mi van a kezedben?
Tudtad, hogy a napon felgyújthatsz vele dolgokat?
- Igen. - Ja, ki nem tudja, ugye?
Micsoda pár! A stréber és a huligán.
Menjetek a pokolba!
- Jó napot, igazgató úr! - Jó napot, García úr!
Ez az új tanár, Juárez úr...
- Mit tud róla? - Nos...
Ellenőriztem az értékeléseit, a referenciáit, a szokásos.
- Ennyi? - Igen.
Ez érdekes,
mert...
telefonáltam párat...
Hol voltál? Már aggódtam.
Úgy tűnik, ma lassabb voltam.
Ezt miért kaptam?
Nem tudom. Jó napom volt.
Gyere!
Úszik!
Jó, te nyertél.
De szerinted miért úszik?
Juárez úr, remélem, nem zavarok.
Dehogy! Jöjjön be!
Jöjjön csak be!
- Hogy van? Erre! - Jól.
Nézze, mielőtt ez folytatódik,
tudnom kell, mit is akar pontosan.
Szóval a "kutyát sem érdekli" mégsem igaz.
Vigyáznom kell a gyerekeimre.
A gyerekeimre...
Nézze!
Felhívtam a régi iskoláját.
Meséltek az ottani incidensről.
Volt egy rohamom a diákok előtt.
Nevezhetjük egzisztenciális válságnak is.
De már jól vagyok.
Mit akar még tudni?
Semmit.
Csak próbálom megérteni, mit akar itt elérni.
Mi a módszere?
Nem, nem...
Nincs konkrét módszerem.
Ezt nem értem.
Megkínálhatom egy sörrel?
- Nem, én csak... - Kérem, behívom az otthonomba.
Drágám! Vendégünk van.
- Jó napot! - Jó napot!
Ő a feleségem, Laura. Ő a főnököm.
Ó! Azt hittem, én vagyok a főnök.
Nagyon örvendek.
Chuchónak hívnak.
Ő pedig a mi kis meglepetésünk.
Néha elég pimasz tud lenni.
Igen, azt észrevettem.
Lefektetem a babát. Érezze otthon magát!
- Köszönöm! - Elnézést!
Azt kérdezte, miért jöttem ide.
"A José Urbina López Általános Iskola támogatást kap egy számítógépteremre."
Ez nyolc hónappal ezelőtti.
E szerint a pénzt már folyósították.
Valóban folyósították, csakhogy mi nem kaptuk meg.
- Tudja, hogy megy. - Igen.
"Holnap ott lesz, nem kell erőszakoskodni."
Itt az ember nem erőszakoskodik, ha jót akar magának.
Persze, hogyne, értem.
Mi ez megszállottság?
Mi is számítógép nélkül nőttünk fel, mégis boldogulunk.
Van a telefonján internet?
Igen, miért?
Elkérhetem? Mutatnék valamit.
Egyébként,
van egy lány az osztályomban, Paloma Noyola.
- Mit tud róla? - Nem sokat. Csöndes.
Többre is képes lenne.
- Ennyi? - Igen, miért?
- Itt a vége. - Lássuk!
Tizennyolc kiló vas, kilónként 55 cent,
három kiló alumínium, 11 pezó kilója, 4 kiló bronz, kilónként 2,75,
és 3 kiló réz kilónként 26 pezóért.
Az összesen 105 pezó.
Menjünk!
Becsapott.
Tessék?
Apa, becsapott téged.
Elnézést! Szerintem rosszul számolt.
131,9 pezónak kéne lennie.
Ami kerekítve 132 pezó.
- Átszámolná még egyszer? - Hogyne...
Nocsak! Igazad van. Ez 131,9 pezó.
Elnézést. Biztos rossz gombot nyomtam.
Nico!
Mi történt?
Nem jöttél el Nachóhoz!
Sajnálom, én csak...
- Hol van a hátizsákod? - Bent.
Használd a fejed, Nico!
Semmi baj.
- Nem lesz semmi bajom. - Biztos?
Mit csinálsz?
Amióta az eszemet tudom, ez itt rohad.
Helyre tudod pofozni?
Talán.
A vízen maradásról tanulunk az iskolában.
A vízen maradásról? Tényleg?
- És azt hogy fogod elérni? - Hát...
meg kell oldanom, hogy ne menjen bele a víz.
- Ez nyilvánvaló! - Nem, úgy értettem, hogy...
be kell foltoznom a lyukakat, mert ha a víz bejut...
Mi az?
Lehet, hogy rájöttem!
Bár ez nem zárt, mint egy lufi,
valahogy mégis az itt lévő levegő az oka annak,
hogy a hajó sűrűsége kisebb, mint a vízé.
Igen! Ez lehet a megoldás!
Odanézzenek!
Igazi kis tudós lettél!
Mi az?
Szerinted járhatnék még iskolába? Legalább még egy kicsit?
Jesszus! Nem is tudom.
- Beszélek Nachóval, jó? - Rendben.
A gyerekek azt fogják megtanulni, amit meg akarnak tanulni.
A tanulást nem szabad erőltetni, hagyni kell, hogy megtörténjen.
A tanár elindítja a folyamatot,
majd hátralép, és gyönyörködik az eredményben.
Ennyi az egész.
Azt akarja mondani, hogy az ön megközelítésének az alapja
egy YouTube videó?
Igen, nagyjából.
És ezért eldobta a tantervet?
Igen, nagyjából.
Előbb-utóbb az egész tantervet végigvesszük,
de amikor majd ők akarják, amikor az ő ötletük.
Bár azok után, amit ma láttam, az se biztos, hogy szükségük van rám.
Ha lenne számítógépük,
mindent megtanulnának maguktól.
Jóságos ég!
Tessék!
- Ön tanított valaha? - Igen.
Másképp nem lehet igazgató az ember.
Akkor emlékszik, miért lett tanár, nem?
Régen volt már.
Hogy hívták azt a tanárt?
Carmona professzor asszony.
Az enyémet Chávez professzornak.
Juan Antonio Chávez professzor.
Azt mondta, megváltoztathatom a világot, és én elhittem neki.
Emlékszem, hogy a diplomaosztón mindenki előtt megöleltem.
Amikor elkezdtem tanítani, engem is megöleltek a diákjaim,
de aztán évről évre egyre kevesebben,
míg tavaly már egy sem jött oda.
Ma már mások a gyerekek.
Nem.
A gyerekek mindig gyerekek lesznek.
A világ megváltozott.
Igen, de mi nem.
Az oktatásban semmi sem változott az elmúlt 100 évben.
Semmi. Az iskolai csengőtől az egyenruhákig.
"Maradjatok csöndben! Sorakozó! Jelentkezzetek!"
Arra neveljük őket, hogy fogaskerekek legyen a gépezetben,
aminek az egyetlen célja, hogy tovább működjön.
Majd megrágja és kiköpi őket,
ha nem tartják be a játékszabályokat.
De ezek a gyerekek annyival okosabbak ennél.
Pontosan jól tudják, hogy ez a gépezet elavult.
Ezért nem figyelnek oda, elkalandoznak...
és elveszítjük őket.
Azt kérdezte, hogy miért jöttem ide.
Nem akarok több gyereket elveszíteni.
Egyetlenegyet sem.
Nem öreg már ahhoz, hogy ilyen idealista legyen?
Ahhoz is öreg vagyok, hogy újra apuka legyek.
- Jól van, Juárez úr... - Sergio.
Hívjon csak Sergiónak!
Jól van, Sergio!
Adok magának egy esélyt,
de ne szúrja el, jó?
Ó, és még valami!
Kérhetnék egy apró szívességet?
Kész, szálljatok be!
Anya, ébresztő!
Mi történt? Na, segíts egy kicsit!
Sziasztok!
- Reggeli az asztalon, és kész a kávé. - Köszönöm!
Szállj be!
Ne! Mit csinálsz? Nem vetted le az alsógatyádat.
Hé!
Szálljatok ki!
Jó, szálljatok vissza!
Mennyi?
- Hét centiméter. - Igen!
Következő!
Ne, meggondoltam magam!
Jó, itt vagyok.
"Apró szívesség..."
- A gyerekekért, emlékszik? - A gyerekekért.
A gyerekekért! A gyerekekért!
A gyerekekért!
Megyek, megyek!
Tíz centiméter!
Sergiónak nagyobb a sűrűsége!
Építhetünk vízmelegítőt, vagy sütőt...
Van egy ötletem! Ezt nézzétek!
- Mi fogunk nyerni! - Az tuti!
Szia! Segíthetek?
Vannak filozófiáról szóló könyveik?
Persze.
Egy bizonyos területe érdekel?
Metafizika? Ontológia? Episztemológia?
Erkölcs? Logika? Esztétika?
Marlene, segítenél?
Itt vannak.
- Sosem volt még ilyen. - Üsse meg!
Elnézést.
Nézd! Ezek már nem kellenek. Vigyél, amennyit akarsz!
Vigyázz, nehogy megvágd magad! Sok sikert!
Azt hisszük, a gravitáció miatt zuhanunk,
de csak úgy tűnik, mintha zuhannánk, valójában a Föld vonz minket,
mert a Föld tömege óriási hozzánk képest.
Ugyanez az oka annak, hogy a Nap vonzza a Földet.
De ha a Nap vonzza a Földet, akkor hogyhogy nem csapódunk bele?
Mert a pálya az a pont, ahol egy bolygót
nem húz el a gravitáció, viszont nem engedi kirepülni sem.
Tehát az egész univerzum, mi mindannyian
valójában csak zuhanunk az űrben?
- Igen, valami ilyesmi. - Király!
- Hé, vigyázz hová irányítod! - Bocsánat!
Jó, szóval, azt mindenki tudja, hogy nagyítóval tüzet lehet gyújtani.
Ez a szórt fény visszaverődik a kezemről.
De mi történik, ha egy pontra fut össze?
Tádám!
Remélem, tetszett a Halálos Napsugár!
És ha ez tetszett, akkor ez még jobban fog.
Nézzétek, mi lesz a benzines palackkal!
Forogjatok!
Gyerünk! Hadd lássam, hogy forogtok!
Forogjatok!
És most keringjetek!
A JOSÉ URBINA ÁLTALÁNOS ISKOLA
TÁMOGATÁST KAP EGY SZÁMÍTÓGÉPTEREMRE
Hogyhogy ilyen korán, Nico?
Minden rendben?
Hallgatlak.
Azt mondta, bármit kérdezhetünk, igaz?
Igen.
És hogy nincs olyan kérdés, amit ne tehetnénk fel, ugye?
Úgy van.
Jó, akkor... a következő a kérdésem.
Hallgatom.
Hogy érjem el, hogy egy lány kedveljen?
- Tudtam! - Ne, ne!
Ez egy nagyon jó kérdés.
Sőt, egy nagyon fontos kérdés.
Komolyan mondom, de...
mint minden nagy kérdésre, erre sem egyetlen válasz van.
A fenébe!
Mert nem csak egyféle lány létezik.
Milyen ez a lány?
Hát ez a baj.
Ő nagyon okos, én meg olyan buta vagyok.
Hé, hé, hé!
Ez nem igaz.
Valahányszor le akarom nyűgözni, végül hülyeséget mondok.
- Hát épp ez a te bajod! - Mi?
Hogy le akarod nyűgözni, megmutatni, milyen szuper vagy.
Vannak nők, akiknél bejön, de...
téged nem akármilyen lány érdekel, ugye?
Hát ez az.
Egy ilyen lány esetében
azt kell megmutatnod, hogy ő milyen szuper, nem te.
Támogasd őt, bátorítsd!
Mert sokra fogja vinni.
Főleg egy olyan, mint Paloma.
- Honnan... - Ó, olyan nyilvánvaló!
Figyelj!
Ezt oda akartam adni neki,
de add oda inkább te!
Mondd, hogy: "ezt találtam, és eszembe jutottál."
Honnan tud ennyi mindent?
Emlékszel, hogy azt mondtam, a hibáinkból tanulunk?
Én jó sokat hibáztam.
- Tedd is el, nehogy elvesszen! - Ne!
Bocsánat, csak... fontos dolgokat tartok benne.
Hadd nézzem azt a táskát!
Csak a sulis cuccaim vannak benne, egy ajándék a bátyámtól...
- Ennyi. - Nico!
- Ne, ne, ne! - Nico, add ide!
Kérem, sosem nyitjuk ki! Kérem!
Add ide a táskát!
Ha rájönnek, megölnek.
Könyörgöm! Ne nyissa ki!
Add ide, Nico!
Ideadnád?
Mi az?
Ha kinyitom ezt a táskát,
olyasmit fogok találni, aminek semmi keresnivalója nálad?
Vagy egy iskolában?
Nem tudom.
Lehet.
Nico, ha ilyesmit találok benne,
azt muszáj jelentenem,
és onnantól kezdve sokkal nehezebb lesz neked.
Akkor most mit fog tenni?
Te mondd meg, mit tegyek!
Jó reggelt!
Megnéztem a kérdéseiteket, ott vannak elöl a neveitekkel.
Nico, tudom, hogy nagyon le voltál maradva,
de az összes diákom közül te fejlődtél a legtöbbet.
Emlékszel, év elején azt mondtam, hogy vegyétek kézbe az életeteket.
El kell döntened, milyen életet akarsz.
Ilyen életet?
Vagy ilyet?
Mindkettőt nem lehet.
Majdnem időben.
Legalább fejlődtök.
Ma Rosita táncbemutatóját nézzük meg.
Fantasztikus lesz.
De előtte még játszunk valamit.
Figyeljetek!
Volt egy híres matematikus,
Carl Friedrich Gauss.
1777-ben, amikor Gauss még gyerek volt,
a tanára le akarta foglalni a diákokat,
ezért azt kérte, hogy adják össze az összes számot 1-től 100-ig.
Ennek órákig el kellett volna tartania,
de Gauss azonnal megválaszolta.
Meg tudja mondani valaki, hogy csinálta?
Kettes csapat? Paloma?
Az eredmény...
5050?
Hogy jött ki ez a szám?
Összeadtam a százat és az egyet, ami 101.
Kilencvenkilenc plusz kettő az 101.
Kilencvennyolc plusz három az 101.
Összesen 50 101-es pár van.
A kettes csapat kap egy pontot.
Jelentenem kell egy esetet.
- Végeztünk? - Úgy tűnik.
Mi történt?
Lehet, hogy egy diáknál csempészáru van.
Lehet?
Igen, nem tudom biztosan.
Ki az elkövető?
Én.
Tessék?
Igen, mert talán jelentenem kellett volna.
És most nem ezt teszed?
De.
Nem.
Nem, mert magamat jelentem.
Miért?
Mert nem jelentettem valamit, amit talán kellett volna.
Nem néztem bele a táskájába.
Jó, de ki ez a diák?
Azt nem mondhatom el.
Mert gyakorlatilag nem történt szabálysértés.
És szeretnék adni neki egy esélyt.
De nem vagyok biztos benne, hogy helyesen tettem.
Ez inkább vallomás, mint jelentés.
Nem csak a fiúért tettem. Vagy a lányért.
Az egész osztály olyan lelkes,
a módszer működik.
Ha most jelentem ezt a diákot, mindenki bizalmát elveszíthetem.
Az mindent tönkretenne, és nem akarom elveszíteni őket.
És akkor én most mit csináljak?
Mondd, hogy helyesen tettem!
Sergio, csupán annyit tettél...
hogy teljesen összezavartál.
Hazakísérhetlek?
Te nem a parton laksz?
De, de ma a hosszabb utat választom.
Ráadásul mellettem nagyobb biztonságban leszel.
Ahogy akarod.
Saját rakétát építhetsz,
és kipróbálhatod a súlytalansági kamrát.
Szimulálnak egy sikertelen kilövést, és vissza kell szerezni az irányítást.
És ezt figyeld:
három diákból igazi űrhajós lett.
- És Sergio azt mondta... - Várj! Ezt Sergio adta?
Mutassak neked valamit?
- Apa, jól vagy? - Igen, ne aggódj!
Csak egy kicsit kimerült vagyok.
- Ez ki? - Jó napot! Nico vagyok.
Ő a társam egy tudományos feladatban.
Beviszem a táskámat, mindjárt jövök.
És... hogy van, uram?
Hát jó.
Gyere!
- Bocsi a szag miatt. - Milyen szag?
Ide!
Ezt honnan szerezted?
Én... találtam.
- Hű! - Ez még semmi.
Nézd!
- Mi ez? - Az állványom.
Ezt nem sötétben kéne?
Nézd!
- Mit? - Arra!
Ahol az óceán találkozik az éggel.
Az... az mi?
SpaceX. Egy kilövőállás a texasi Boca Chica-ban.
Hamarosan a világ legnagyobb rakétáit indítják onnan.
És mi innen nézhetjük.
Alszanak.
Miről olvasol?
Erkölcsi dilemmákról.
Sok mindent nem értek, de nagyon érdekes.
Például...
tegyük fel, hogy egy süllyedő hajó kapitánya vagy.
Harminc utasod van, de a mentőcsónakba csak 15-en férnek.
Hogy döntöd el, hogy kit mentesz meg, és miért?
- Milyen órára kell ez? - Nem az iskolába kell.
Az egyetemi könyvtárból vettem ki magamnak.
Várj, mi?
Az a könyvtár szuper, látnod kellene.
Azt hittem, filozófiát akarok tanulni,
de miután láttam azt a sok könyvet... Nem is tudom.
De az biztos, hogy professzor akarok lenni.
Filozófia?
Professzor?
Drágám...
jövőre még az iskolába sem mehetsz vissza.
Nekem dolgoznom kell, ki fog gondoskodni a babáról?
Nézd, ha ez ilyen sokat jelent neked, és tényleg akarod,
majd visszamész akkor, ha a pici oviba megy.
Menjünk, Paloma!
Ó, hát itt vagy! Ma különleges bemutató lesz.
A te osztályod lesz az első. 9-kor. A számítógépteremben.
Rendben.
Az önkormányzat küldött egy technikust.
Megmutatja az alapokat a gyerekeknek. Elmondja, hogy működik a számítógép.
- Tényleg? - Igen, már készülődik.
Mi történt?
Ragaszkodtam hozzá, erőszakos voltam.
Legszívesebben megcsókolnálak!
Kérlek, ne!
Nem mostam fogat.
Ott találkozunk!
Nico!
- Hogy ment? - Azt hiszem, jól.
- Mi ez? - Egy kis ajándék.
Tekintse karácsonyi bónusznak!
Nem vagyok híve a teszteknek, a próbateszteknek meg végképp.
Látja a dátumot?
2012? De az az idei év.
Ez nem próbateszt. Ez az igazi.
- Honnan szerezte ezt? - Mindenhol ott van.
Csak jó helyen kell keresni.
Köszönöm, de...
nem.
Nyugalom! Egy csónakban evezünk.
Folytathatja, amit csinál, ha ezzel felkészíti őket.
Akkor a többi tanárt sem zavarják majd annyira a kis kísérletei.
Köszönöm, de rám ne számítson!
Az a helyzet, hogy kollektív értékelés van.
Ha az ön diákjai rosszul teljesítenek, akkor mindenkit magával ránt.
Szóval nem igazán van választása.
- Mi lesz a gyerekekkel? - Ők nem tudják meg.
Ha jól írják meg, átmennek, ha nem, akkor is.
Mindegy, mi lesz, akkor is átmennek. Ez mindig is így volt.
Az egyetlen különbség, hogy kapunk-e bónuszt, vagy sem.
Nem, az egyetlen különbség az,
hogy csalásra tanítjuk-e őket, vagy sem.
Ez a különbség!
Laptopok? Még jobb!
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
A számítógépek ma már a gazdaság elengedhetetlen részei.
- A matamorosi önkormányzat... - Térjen a lényegre, ember!
Jól van.
Ez a CPU, azaz a központi feldolgozó egység.
Ez a számítógép agya.
A CPU tárolja az adatokat, és hajtja végre
azokat a műveleteket, amelyektől a számítógép működik.
Tudtátok, hogy egy számítógép másodpercenként
akár négymillió parancsot is képes végrehajtani?
Hé!
- Maga mit művel? - Tessék?
Gondolom, maga adta ezt a lányomnak.
Ön bizonyára Paloma édesapja.
Ezerkétszáz dollár.
- Egy év alatt sem keresek annyit. - Nem, nem...
Van ösztöndíjprogramjuk, és az iskola ajánlaná őt.
Paloma jó eséllyel meg is kapná.
Az útiköltségre pedig tarthatnánk adománygyűjtést.
- Biztos, hogy... - Nézze, uram!
Lehet, hogy szegény vagyok. és egy szeméttelepen gürcölök,
de nem vagyok koldus.
Nem, dehogy! Nem is így értettem.
Nézze!
Tudom, hogy ez túlzásnak tűnhet,
de Paloma nem átlagos diák.
- Van esélye az ösztöndíjra. - És utána?
Elmegy abba az űrtáborba, mindenféle őrült dolgot lát,
majd visszajön ide? A valóságba?
Tudja...
maga az űrbe repíti ezeket a gyerekeket,
és teletömi a fejüket mindenfélével.
De amikor visszatérnek a való világba,
lezuhannak a földre, akkor maga hol lesz?
Itt lesz, hogy elkapja őket, és bátorítsa, hogy küzdjenek tovább?
Nem.
Más gyerekek fejét fogja tömni az őrült ötleteivel,
emlékeztetve őket ara, hogy mi nem lehet belőlük.
Apa!
Kérem, uram!
Ne tegye ezt a lányommal!
Gyere, Paloma!
- Oda nem mehet be! - Elnézést!
Tudom, hogy elfoglalt.
- Elnézést a zavarásért. - Maga ki?
Sergio Juárez Correa.
A José Urbina López iskolában tanítok.
Beszélni szeretnék önnel a...
erről a helyzetről...
a számítógépekkel.
Semmi baj, Martha!
Mindig szakítunk időt a fronton küzdő katonáinkra.
- Érdekes szóválasztás. - Hogy mondja?
Katona, front...
Mintha egy háborúban harcolnék az ellenséggel. De nem. Én...
egész nap gyerekekkel vagyok.
Hallgatom.
Mit tehetek önért?
Nacho ma kérdezett felőled.
"Mikor kezd a szépfiú?"
Ha vége a sulinak, el akar kezdeni felkészíteni.
Mi az?
Látod azt ott?
Nem látni, hol ér véget az óceán, és hol kezdődik az ég.
Tudtad, hogy gyakorlatilag most a világűrben állunk?
Mi?
Igen, egészen idáig ér.
Amit mi égboltnak gondolunk, az csak egy gázréteg.
Nem olyan, mintha lenne ott valami, látszólag üres,
de valójában van tömege...
az olyan, mint a súly...
és a Föld húzza maga felé.
Itt ragadt.
Akárcsak mi.
- Én nem fogok Nachónak dolgozni. - Komolyan mondod?
De utálod az iskolát. Mi történt?
Nem tudom. Már... szeretem.
Van ez a tanár,
aki másképp csinálja a dolgokat.
Az ő óráin úgy érzem, hogy okos lehetek.
És van ez a lány...
Áhá! Kibújt a szög a zsákból!
Odanézzenek, a kis Don Juan!
Figyelj! Ha lenne más lehetőséged, szeretném, ha megpróbálnád.
De Nachót nem lehet ott hagyni.
De még nem vettek be...
Nem?
Szia! Elvigyelek?
Jó volt sétálni, de persze.
- A te autód szerelőnél van? - Igen.
Örökre.
Elcseréltem valami hasznosabbra.
Ez az, amire gondolok?
Most majd meglátod, mire képesek.
- Nem kellett volna. - Dehogynem!
- Sajnálom, tényleg azt hittem... - Semmi baj, tudom.
Nagyra értékelem, hogy megpróbáltad.
A feleséged nem volt dühös?
- Nős vagy? - Nem.
Jó, mert...
azt hiszem, egy ideig nálad fogok lakni.
A megközelítése szokatlan, de az eredmény lenyűgöző.
Igen, biztosan.
Látogatóink vannak. Mi az alkalom?
Úgy látom, ismerik egymást.
Mit csinálnak?
Meditálunk.
Éppen beszélgettünk, és a dolgok kissé elfajultak,
ezért tartunk egy kis szünetet, hogy lehiggadjunk.
Folytassák csak! Én csak megfigyelem az órát.
Miről beszélgettek?
Az erkölcsről beszélgettünk.
Az erkölcsről?
Ebben a témában nem vagyunk jártasak.
A tanterv szerint... Március 20...
az ENLACE-tesztre kéne készülniük.
Igen, de Lupitát elkezdte érdekelni a filozófia.
Filozófia?
És megosztotta az osztállyal, amit tanult.
Tavaly, amikor ötödikesek voltak,
az egész országból ez az osztály kapta az egyik legrosszabb pontszámot.
Furcsállom, hogy nem a tesztre készülnek gőzerővel.
Nos, mint mondtam,
valaki azt mondta Lupitának, hogy túl fiatal még a filozófiához.
Ezért megpróbáltunk választ találni néhány nehéz kérdésre.
Például?
Érdekelt, mit mond John Stuart Mill az abortuszról.
Az abortuszról?
- És szerinted mit mond? - Hát...
Ha a lehető legtöbb embernek a lehető legjobbat akarjuk,
akkor az, akinek bérleti díjra és ételre is alig telik,
jobb, ha nem szül több gyereket, mert ők is szenvedni fognak.
És emiatt mások is szenvedni fognak.
Szóval igen.
Vannak esetek, amikor az abortusz lehet a helyes döntés.
Atyaég!
És mit gondolsz erről a következtetésről?
Eszembe jutnak a saját testvéreim.
Néha nagyon sok velük a munka,
de az se lenne jó, ha nem születtek volna meg.
Nem is tudom.
Ez nagyon bonyolult.
De minden rendben.
Mind egyetértettünk abban, hogy az óvszer a megoldás.
- Óvszer? - Hát, nem mindenki ért egyet.
Erről is volt egy jó kis vitánk, nem?
Stuart Mill szerint valami lehet jó is, és rossz is,
helyzettől függően.
Van olyan, ami az ő nézetei szerint
minden esetben erkölcstelen?
Bármi, ami sokaknak árt néhányak javára.
Például?
Például ha valaki ellop valamit, amit mindenkinek szántak?
Nagyon jó, Nico! Szóval olyasmi, mint...
a korrupció?
Tekintettel arra, hogy van idő órán ilyen magasröptű beszélgetésekre,
gondolom, a hatodik osztályos anyagot betéve tudjátok.
Te ott, mondd meg nekem,
hogy mennyi 256 négyzetgyöke?
Mit akar ezzel mérni?
Nem tudod? Kivel állt háborúban Mexikó 1846-ban?
Ezt még nem tanulta. Ez a fiú...
Magyarázd el Darwin evolúcióelméletét!
Várjon!
Ahogy sejtettem.
Ez a gyerek nem tudja a hatodikosoktól elvárt tananyagot.
Juárez úr, ő a tudatlanság definíciója.
Ne, várjon! Hé, Nico!
És még fegyelmezetlen is!
Magának mi baja? Miért csinálta ezt?
Nekem mondhat bármit, de velük ne beszéljen így!
256 négyzetgyöke 16.
Mexikó az Egyesült Államokkal háborúzott 1846-ban.
Az evolúcióelmélet lényege, hogy a legerősebb marad életben.
Köszönöm, Juárez úr! Várom az igazgatói irodában.
Gondolkoztam a játékon, amit első nap játszottunk. Emlékszik?
A csónakokkal és az utasokkal.
Van egy kézenfekvő megoldás.
Nem szabad több jegyet eladni, mint amennyi hely van a csónakokban.
Várj, Sergio!
- Fogadok, hogy kenőpénzt fogad el! - Elég, Sergio!
Mondtam, hogy ne bolygasd a méhkast, erre mit csináltál?
Abortusz? Óvszer? Korrupció?
Hogy kérjem a diákjaimtól, hogy merjenek tanulni,
hogy kövessék a kutatásaikat...
És utána mi?
Az orruk előtt talpnyalóvá válok?
Az összefüggéseket nézd!
A lényeg, hogy továbbra is taníthasd őket.
Mit számít egy kis talpnyalás?
Ezt komolyan mondod?
Igazgató úr! Várok.
Megyünk már, uram!
Juárez úr...
meg kell mondanom, több panasz is érkezett önre,
hogy nem készíti fel a diákokat a tesztre,
de nem gondoltam, hogy ennyire súlyos a helyzet.
Ezért ezennel két hétre felfüggesztem.
Mi?
Amíg az osztályát fel nem készítik a tesztre, ami önt kicsit sem érdekli.
Nézze!
Igaza van, nem tagadom.
Szerintem az a teszt értelmetlen, de ne a gyerekeken álljon bosszút!
Jó, megteszem, felkészítem őket.
A következő két hétben felkészülünk a tesztre.
De kérem, ne függesszen fel!
Ostobaság lenne, ha más készítené fel őket.
Az igazgatónak köszönheti, hogy csak felfüggesztettem,
és nem bocsátottam el.
De őszintén szólva, átgondolom a döntésemet.
Arra semmi szükség!
Akar még mondani valamit?
Nem.
Szép napot, tanár urak!
Ez őrület, Chucho!
Tudtad, hogy az osztályomban, itt, ebben az iskolában,
van egy lány, aki tényleg zseni?
Előttem csak annyit tudtál róla, hogy:
"többre is képes lenne."
Komolyan?
Hány ilyen gyerek lehet még az országban?
De amíg szándékosan tudatlanságban tartják őket, nem fogjuk megtudni.
Sajnálom, Sergio!
- Meg van kötve a kezem. - Igen.
Tekintsd nyaralásnak!
Tölts időt a feleségeddel és a gyerekeddel!
Jól vagy?
Tudod, te nem vagy buta.
Vagy tudatlan, vagy minek nevezett.
Komolyan.
Mindig olyan okos dolgokat mondasz olyan gyorsan.
Nekem ez sosem menne.
Hát itt a szépfiú!
Chepe azt mondja, nem tudod, kinek dolgozz.
Nem hittem el, így a saját szememmel akartam látni.
Szóval? Nekem fogsz dolgozni, vagy sem?
Tudom már, miért vagy összezavarodva!
Mert sosem üdvözöltünk illően a családban, ugye?
Nem volt igazi beavatás, tudod?
Ő ki?
Csak egy barátom.
Menj haza!
- Várj, drágaságom! - Hé!
- Mi ez? - Még szűz vagy?
- Mi? - Nacho, ne!
- Ő megteszi. - Még gyerek, haver!
- Hé! - Nézd a tesódat, hogy keménykedik!
Még gyerekek, ember!
- Ne, Nico! - Mi a fene?
Lupe! Lupe!
Jól vagy?
Jól vagytok?
Jól vagy?
Paloma, jól vagy?
Nico...
Carlos megette a pizza három nyolcadát,
Ricardo pedig ugyanannak a pizzának az egy negyedét.
Mennyit evett Carlos és Ricardo a pizzából?
Valaki?
Jó napot, Laura!
Micsoda meglepetés! Talán ön ki tudja rángatni az ágyból.
Elnézést.
Beszélhetnék veled?
Sergio, holnap lesz a felmérés.
Ami azt jelenti, hogy vége a felfüggesztésednek.
Kevés a tanár, jól jönne a segítséged.
Azóta senkivel sem beszéltél.
Tudnom kell, hogy visszajössz-e.
Tudod, hogy semmit sem tehettem a történtek ellen.
Tudod, hogy elleneztem.
Sergio, nyisd ki!
Nem megyek el. Itt fogok maradni.
Megeszem a kajádat, beleszarok a vécédbe...
Nem megyek el, amíg ki nem jössz.
Sergio!
Nem hagyhatod cserben ezeket a gyerekeket.
Így is elég trauma érte őket.
Talán így legalább felkészülnek a jövőre.
- Szia! Hogy vagy? - Menj el!
Komolyan?
Ennyi? Ilyen könnyen feladod?
Igen, miért ne?
Nem akarod befejezni, amit elkezdtél?
Sergio!
Te magad is láttad, hogy sikerrel jártál.
Tudod, miben jártam sikerrel?
Sikerült... megölték... az egyik...
Figyelj! Ha nem akarsz, nem kell visszajönnöd.
Remek, akkor minek vagy itt?
A gyerekekért.
Vissza akarom kapni a gyerekeimet.
Már nem járnak iskolába?
- Szeretném, ha megírnák a tesztet. - Az az átkozott teszt!
Chucho!
Mondtam már neked.
Cserben hagytam...
őket.
Nicót.
Azt hittem...
Azt hittem, helyesen cselekszem.
Tényleg, de...
meg kellett volna néznem a zsákot.
Nem, ha visszamegyek, a végén ők fizetik meg az árát.
Megint.
- Sajnálom. - Várj, Sergio!
Tényleg úgy gondolom, hogy nagy dolgot érhetnétek el.
A saját szememmel láttam.
Még sosem láttam gyerekeket így reagálni. Soha!
Vagy ilyen rövid idő alatt ennyit fejlődni.
De a kutyát sem érdekli ez a módszer.
Hacsak nem mutatunk fel mérhető eredményeket.
Erre való a teszt.
Te magad mondtad. Lehet, hogy Paloma zseni.
De hogyan derülne ki, ha...
Paloma nem jár iskolába?
Jó napot!
Paloma!
Mit csinál maga itt?
Az igazgató azt mondta, hogy békén hagy, ha...
meggyőzlek, hogy menj vissza.
Maga nem megy vissza?
Nem tudom, hogy menne-e.
Miért nem?
Talán apádnak igaza volt.
Talán többet ártottam, mint használtam.
Én nem mehetek vissza.
Gondoskodnom kell apáról. Beteg.
Nagyon sajnálom, Paloma!
Nagyon sajnálom.
De nem volt igaza apának.
Azt mondta, mi is tehetségesek vagyunk, mint a többi gyerek.
De magától kaptunk valamit, amit addig nem. Hitet.
Hogy kiaknázhatjuk a tehetségünket.
Korábban álmodni sem mertem volna ilyenről.
Arról, hogy kivé válhatok, miket érhetek el.
De most már merek.
És ha maga nem lenne, még most sem mernék.
És ezt soha...
soha nem felejtem el.
De néha a hit nem elég.
Néha...
a valóság a valóság.
Nézzen körbe!
Ez az én valóságom.
És nincs menekvés.
És az olyanok, mint én...
mint Nico...
mi nem menekülhetünk el.
Értem.
Juárez úr!
Noyola úr!
Palomának erre már nincs szüksége.
Vigye vissza, mielőtt még baja esik!
De mi ez?
Az iskolából kérte kölcsön egy tudományos feladathoz.
Az iskolának sosem lenne pénze ilyesmire.
Ezt nem kölcsönkérte.
Ezt ő csinálta.
Mi?
Az lehetetlen!
Minden lehetetlen, amíg valaki meg nem csinálja.
Paloma rendkívüli lány, Noyola úr!
Nem tudom, tudja-e, hogy mennyire.
Ne mondja ezt, uram!
Ez az övé.
Az övé.
Megállhatnánk még valahol?
Paloma!
Pihenned kéne, apa!
Gyere, ülj ide mellém!
Jól érzed magad?
Minden rendben lesz.
Azon a listán vannak telefonszámok is?
Tanár úr!
Odanézzenek!
Oda!
Válasszatok egy helyet!
Siessetek!
- Gyerünk, elkésünk! - Jövök!
Hogy állunk?
Már csak néhányan hiányoznak.
Nézd!
Ő ki?
Számos szabálytalanságot jelentettek, ezért megváltoztatták az idei tesztet.
Lehet, hogy aggódó polgároktól érkeztek a fülesek.
Így legalább egyenlő esélyekkel indulunk.
Mi az?
Mindenki üljön le a helyére!
A teszt kezdetéig ne nyúljatok a padon lévő anyagokhoz!
Jól van, gyerekek, most már maradjatok csendben!
Mindjárt kezdünk.
Jól van, gyorsan!
Ez a teszt azt méri, hogy mennyit tudtok, oké?
Talán nem tanítottam meg mindent, amit tudnotok kell.
De megtanultatok gondolkodni.
Lehet, hogy lesznek ismeretlen dolgok,
de nincs semmi olyan, amire ne tudnátok rájönni.
Rendben?
Megbeszéltük?
Valójában...
valójában van még egy dolog, amit tudnotok kell a teszt előtt:
nagyon sokat tanultam tőletek.
És nagyon büszke vagyok rátok. Mindannyiótokra.
Jól van! Mutassuk meg nekik!
Három órátok van, hogy megírjátok a tesztet.
Próbáljatok meg minél több kérdésre válaszolni!
Az üresen hagyott helyek rossz válasznak számítanak.
Sok sikert!
És...
kezdjük!
SERGIO ÉRKEZÉSE ELŐTT CSUPÁN A DIÁKJAI 55%-A
MENT ÁT MATEMATIKÁBÓL, ÉS 69%-A SPANYOLBÓL.
SENKI SEM LETT "KIVÁLÓ".
A SERGIÓVAL TÖLTÖTT ÉV UTÁN
93% MENT ÁT MATEMATIKÁBÓL, 63% KIVÁLÓ MINŐSÍTÉSSEL,
ÉS 97,5% SPANYOLBÓL, 72% KIVÁLÓ MINŐSÍTÉSSEL.
SERGIO TÍZ DIÁKJA ORSZÁGOS SZINTEN A LEGJOBB 0,1%-BA KERÜLT MATEKBÓL.
PALOMA ÉRTE EL A LEGMAGASABB PONTSZÁMOT
EGÉSZ MEXIKÓBAN.
SZENZÁCIÓ LETT, ÉS MAGÁNÖSZTÖNDÍJAT KAPOTT,
AMELY LEHETŐVÉ TETTE, HOGY ELKÖLTÖZZÖN.
SERGIO MÉG MINDIG MATAMOROSBAN ÉL,
AHOL TOVÁBBRA IS HATODIKOSOKAT TANÍT.
AZ ÁLTALÁNOS ISKOLÁNAK MÉG MINDIG NINCS SZÁMÍTÓGÉPTERME.
A KÖVETKEZŐ STEVE JOBS
Magyar szöveg: Borsody Anna Iyuno
"CSAK A TANULMÁNYAIM AKADÁLYOZZÁK A TANULÁSOMAT."
ALBERT EINSTEIN