Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Pleacă de aici! Valea!
Hai!
Fă-o să tacă!
La ce te uiţi?! În faţă!
Mişcă, Chepe!
Vin.
Trei... Doi...
Unu... Haide!
În faţă, Chepe!
RADICAL
MATAMOROS, MEXIC, 2011
BAZAT PE O POVESTE ADEVĂRATĂ
Încalţă-te repede.
- Nu-ţi spun a doua oară. - Vin!
Repede, toată lumea!
Ce faci?
Chepe?
Chepe!
Două besos , două conchas cu ciocolată,
Şi două ojos de buey . Câte sunt?
Doisprezece.
Azi e o zi mare, de ce să nu fie 24?
Da, nu?
Se poate?
Repede, hai.
Bună dimineaţa, iubitele mele.
Toată lumea a mâncat bine?
Toţi în afară de tata. El a băut doar cafea.
Veniţi direct acasă după şcoală, da?
Da.
Unde ai fost?
Haide.
Mai bine pleci de aici.
Chepe, chiar trebuie să plec?
Ce-am vorbit noi?
Doar pentru câteva zile.
După aceea, nu ne mai deranjează nimeni.
Şi apoi pot lucra cu tine, nu?
O să vedem, Nico.
- Bună dimineaţa, dle director. - 'Neaţa.
Stai aproape de ceilalţi.
- Uite, jucării! - Hei, vino înapoi.
BINE AŢI REVENIT LA ŞCOALĂ!
Linişte!
Linişte, vă rog.
Tăcerea e la baza ascultării.
Ascultarea stă la baza disciplinei,
iar disciplina stă la baza învăţăturii.
Deci haideţi să trecem în revistă regulile, bine?
Da!
- Bună dimineaţa. - Ajung la toată lumea.
Mă bucur să văd că toţi...
Dle Juárez?
... că aproape toţi sunt prezenţi.
După cum ştiţi, dna Álvarez a născut un băieţel
şi acum două zile, a decis să fie mamă cu normă întreagă.
Din fericire, l-am găsit pe dl Juárez.
E de aici, din Matamoros
şi a acceptat oferta noastră în ultimul moment.
Dacă e în viaţă, îl angajăm.
Nu prea am ce să adaug nou aşa că voi fi concis.
Chiar dacă învăţământul primar e obligatoriu şi gratuit,
peste jumătate dintre cei de clasa a VI-a
renunţă la şcoală. Undeva greşim.
Conform testelor ENLACE, noi stăm cel mai rău.
Sunt sigur că ştiţi asta deja.
Anul acesta se oferă un bonus
celor care fac un scor bun la teste.
Dacă asta ne poate motiva să ne facem treaba mai bine...
Să nu uităm de copii, bine?
Aşadar... să avem un an bun!
Simţi asta? Miroase a ceva.
Miroase a... gunoi.
Grăbiţi-vă! Repede!
- Nu avem mult timp! - Ce s-a întâmplat cu băncile?
- Alea nu sunt bănci. - De ce sunt răsturnate?
Sunt bărci de salvare!
Iar asta nu e podeaua...
E oceanul!
Fiecare barcă poate susţine acelaşi număr de pasageri.
Cei care nu se suie în barcă se îneacă.
Dar aveţi grijă...
Dacă o barcă are mai mulţi pasageri decât celelalte, se scufundă.
Se îneacă toată lumea.
Suntem 23 de oameni şi şase bărci.
Găsiţi o soluţie. Gata? Haideţi!
Cinci... patru...
Urcaţi! Trei... doi...
Unu!
Haideţi!
Nu vă faceţi griji! Vă salvez eu!
Ajutor!
Ajutor! Vă rog! Să mă ajute cineva!
Ajutor...
Acum sunt opt bărci!
Ce naiba se întâmplă aici?!
Mai e un pasager! Salvaţi-l!
Cinci, patru, trei, doi, unu!
Nu, e prea gras! N-o să plutim!
O să scufunde barca!
Staţi, staţi...
De ce ar scufunda-o?
Iată o întrebare interesantă.
Cum pluteşte o barcă?
Ce determină cât anume poate susţine o barcă?
Ştie cineva?
Nimeni?
Tu ştii?
Nu... Nici eu nu ştiu.
Unde găsim răspunsuri pentru ceea ce nu ştim?
Ce ziceţi de Internet?!
- Avem laborator de informatică? - Da.
Dar nu e deschis momentan.
Bine.
Unde altundeva putem găsi răspunsuri?
Întrebăm profesorul.
Am încercat asta, dar aţi văzut că nici noi nu ştim prea multe.
Ce ziceţi de cărţi?
Biblioteca e deschisă?
Spre bibliotecă! Haideţi!
Unde e biblioteca?
Haideţi!
- Vă ajut cu ceva? - Da, vă rog... dnă Florita.
Nu avem programată vreo vizită astăzi.
Nu aveţi nimic planificat pentru astăzi.
Procedura presupune notificarea bibliotecii cu cel puţin o zi înainte
şi trebuie specificat ce materiale doriţi să vedeţi.
Da, da, dar nu durează mult. Unde sunt enciclopediile?
- Sunt în spate, dar... - Haideţi!
- Pe aici. - Hei!
Nu alergaţi, vă rog.
1974.
De unde venim?
Bărci, barcos...
Vai. Nu e nimic cu 'B'.
Nu e 'B'. Unde ne mai putem uita?
Dar 'F', de la flotabilitate?
Ştiţi ce?
Nu ne trebuie enciclopedia.
Vă puteţi da seama singuri.
Spuneţi-mi.
De ce...
De ce plutesc lucrurile?
Cineva?
Cineva. Încercaţi să ghiciţi.
Nu contează dacă greşiţi,
important e să încercaţi.
De fapt, aş prefera să greşiţi.
Da, pentru că atunci când greşim,
învăţăm ce am făcut greşit...
şi aşa ne dăm seama ce e bine.
Dar, cum o să luăm note mari?
Ce contează notele?
Avem nevoie de note bune ca să trecem clasa
şi ca să nu se supere părinţii noştri.
Asta-i tot?
Bun, asta-i uşor.
De acum încolo, toată lumea are 10.
La final de an, când vă veţi vedea carnetele,
toţi veţi găsi acolo 10!
Promit.
Pe bune. Aţi înţeles?
Să revenim la chestiile importante.
Cine vrea să greşească primul?
Haideţi, cine?
Nimeni?
Aţi mai avut vreun curs aşa?
N-am avut niciodată un aşa profesor.
- Ce-ar trebui să învăţăm? - Despre bărci, evident.
Crezi?
- Vii cu noi, Romeo? - Ce?
Nu te teme, pot ţine un secret.
Nu, doar că...
Aţi văzut că Paloma e diferită anul ăsta?
Se numeşte pubertate.
E greu, nu? Poate e argint adevărat.
Poţi înlocui oglinda.
Şi-n plus, o păstrez.
Ce vrei pe ea?
Crezi că a vorbit serios?
De ce ar minţi cu privire la asta?
Ţii minte ce-a spus? Vrea să facem greşeli.
Dacă nu trebuie să răspundem corect, e în regulă să greşim
şi dacă e ok să greşim, nu putem avea note proaste.
Eu n-am mai avut 10 până acum.
Papa, nasul tău.
Nu-i nimic.
Ajută-mă să descarc.
Bine.
Un sfert de oră la desene, cât pregătesc prânzul,
şi apoi faci temele.
Nu eşti în tura de noapte, mama?
De ce eşti trează?
TEST DE SARCINĂ
Nico!
Băiatul drăguţ.
Prima zi de şcoală... Cum a fost?
Anul trecut, te-au suspendat din prima zi, nu?
Nu e de el, frate. E fix ca frate-su.
Nu poate sta locului, e mereu în mişcare.
Ăsta e Carlitos al meu.
Se holbează pe fereastră, mâzgâleşte, caută bătaie...
Orice, dar numai să nu fie atent, nu?
E în regulă, Nico. Avem noi grijă de tine.
Vrei să înveţi din cărţi...
sau vrei să înveţi din "la vida"?
Asta e viaţa adevărată, nu?
- Trebuie să mergem. - Clar.
Lasă-l pe el.
Dle Juárez.
N-ai fost azi-dimineaţă la şedinţă.
Da, am fost...
Am avut de aşezat lucrurile în clasă.
Da, am văzut.
Ai ceva împotriva obiectelor de mobilier?
Nu... doar... împotriva unora.
Catedra, de exemplu.
Nu cred că am nevoie de catedră.
Trebuie să ai una. Toţi profesorii stau la catedră.
Există vreo regulă scrisă că trebuie să am catedră?
Nu e genul de regulă scrisă,
dar de unde să ştie elevii cine e superiorul?
Cine e autoritatea?
Ia spune...
Transformi clasa în loc de joacă. Ce mai urmează?
Să faci şcoală la locul de joacă?
- Ce-i cu tine, dle profesor? - Cum adică?
Ştii cum i se spune acestui loc?
- "Şcoala de pedeapsă". - Exact.
Da.
Numele tău a fost primul pe lista de transfer.
Singurul nume, de fapt.
Tu ai cerut să vii aici.
De ce?
Păi...
Poate sunt nebun?
Fugi de ceva.
Nu, voiam să încerc ceva diferit.
Precum?
Nu ştiu.
Încă încerc să-mi dau seama.
Poate ăsta e locul potrivit.
Până la urmă, nu-i pasă nimănui de ce se întâmplă aici.
Dar fă-mi o favoare. Nu stârni cuibul de viespi.
Nu... de ce aş...
Nu.
Catedra...
... rămâne acolo.
Mă ajuţi s-o dau înapoi?
Hai...
Hei...
Deci... ce e cu laboratorul de informatică?
L-au pregătit acum doi ani
şi, două luni mai târziu, au furat tot.
Asta a fost acum patru ani?
Nu mai e niciun computer?
Singurul care funcţionează e la mine în birou.
Bine aţi venit la Şcoala Primară José Urbina López, dle Juárez..
MEGA-IAHTURILE CELOR BOGAŢI ŞI FAIMOŞI
Ce-a fost asta?
Ce-i asta?
Am găsit-o la gunoi.
Trebuia s-o laşi acolo.
Ce rost au aceste fantezii?
Intră, intră.
Aşază-te unde vrei, nu sunt locuri prestabilite.
Nici nu trebuie să te aşezi dacă nu vrei.
Repede, intraţi!
O să facem lucruri grozave aici în fiecare zi.
Dar dacă ajungi prea târziu, ratezi tot.
Ştiţi povestea măgarului care a căzut în puţ?
Nu?
Hai că vă spun eu...
Într-o zi, un măgar a căzut într-un puţ.
În mod miraculos, nu s-a rănit, dar a rămas blocat acolo.
Proprietarul măgarului
şi-a dat seama că ar fi prea scump să-l scoată de acolo,
mai mult decât valora măgarul.
Şi pentru că puţul era secat şi era un pericol pentru alte animale,
a decis să astupe puţul, cu tot cu măgar.
Şi măgarul, şi puţul.
Aşa că a început să arunce pământ în puţ.
Pământul cădea peste măgarul care ţipa.
Însă fermierul continua să astupe.
După o vreme, măgarul a tăcut.
Fermierul a presupus că măgarul e mort,
dar trebuia să astupe în continuare ca să nu mai cadă nimeni.
Aşa că a continuat.
Imaginaţi-vă reacţia sa când a văzut că se ivesc
două urechiuşe din puţ.
Acoperea mai repede şi mai repede
pe măsură ce capul măgarului se ivea de sub pământ.
În loc să se lase îngropat,
măgarul s-a folosit de toată mizeria care venea peste el ca să se ridice,
până când se astupase suficient din groapă
ca să sară din puţ.
De acum încolo, vom fi ca acel măgar.
Indiferent de câtă mizerie ni se aruncă în faţă, indiferent de cât rahat,
nu vom lăsa asta să ne îngroape.
Ne vom scutura şi ne vom folosi de asta
pentru a ajunge cei mai buni elevi din lume.
Un singur lucru vă poate opri
dacă îi permiteţi.
Voi înşivă.
Înţeleg de ce voi nu sunteţi
ca ceilalţi copii de vârsta voastră din lume
care rezolvă ecuaţii avansate
scriu simfonii sau construiesc roboţi.
Cum să facă elevii de la José Urbina toate aceste lucruri
dacă nu avem computere, internet.
Câteodată n-avem nici electricitate.
Dar, ştiţi ce?
N-avem nevoie de ele. De nimic.
Ceea ce vă trebuie, ceea ce aveţi nevoie,
aveţi deja
Şi se numeşte...
Potenţial.
Depinde de voi dacă îl folosiţi sau nu.
Eu nu vă pot forţa.
Nici părinţii voştri.
E responsabilitatea voastră să decideţi dacă vreţi să-l folosiţi
şi apoi cum să-l folosiţi.
Hai să facem aşa:
De acum înainte, nu decid eu ce vom învăţa.
Voi decideţi. Bine?
Acum, spuneţi-mi:
Ce vreţi să învăţaţi?
Poate fi orice. Chiar orice.
Ce vreţi să învăţaţi?
Nimic.
Nimeni? Nimic?
Perfect.
E mai uşor pentru mine atunci.
Vom sta aşa...
... şi nu vom învăţa nimic.
Dacă vreţi, facem asta tot anul.
Ce-a fost asta?
Cine?
Nimeni?
Când ajung la trei, vreau să ridice toată lumea pixul.
Unu, doi, trei!
Vino în faţă.
Da, tu din spate.
Da, tu. Haide.
- Cum te numeşti? - Nico.
Şi eu am fost clovnul clasei, Nico.
Eram mereu pedepsit.
Îţi dau un sfat:
Să nu te schimbi niciodată.
Da?
Nu e nevoie să ridicaţi mâna. Cum te numeşti?
- Donovan. - Da, Donovan?
Mi-ar plăcea să învăţ despre bărci şi nave.
Bun, se mai gândeşte cineva la bărcile de ieri?
Mi-am dat seama că oamenii mor
şi noi nu putem face nimic.
Asta-i viaţa.
Uau, apăsător. "Nu putem face nimic."
Deci să-i lăsăm să moară?
- Da? - Mă numesc Lupe.
Nu trebuie să ridici mâna.
Nu sunt de acord că nu putem face nimic.
Cred că trebuie să faci tot ce se poate.
Trebuie să faci tot ce se poate pentru cât mai mulţi oameni.
Foarte bine, foarte bine.
Ai spus acelaşi lucru
ca unul dintre cei mai mari filozofi din lume.
Se numeşte John Stuart Mill.
Ai putea fi filozof.
Ce e ăla "filozof"?
E cineva care studiază filozofia.
E un mod de a explora,
de a aborda cele mai profunde şi cele mai complicate subiecte
care pot fi foarte greu de înţeles.
Ne ajută să distingem binele de rău.
Eu tot vreau să ştiu de ce pluteşte barca.
În regulă.
V-aţi gândit de ce s-ar fi scufundat dacă intra şi directorul?
Pentru că e gras.
Bun răspuns!
N-ai ridicat mâna, bravo!
Foarte bine, mulţumesc.
Spune-mi, Nico, de ce s-ar scufunda barca dacă e gras?
Poate pentru că e prea greu?
Ştiaţi că o persoană grasă pluteşte mai bine pe apă
decât o persoană musculoasă cu aceeaşi greutate?
Nu?
Îmi poate spune cineva de ce se întâmplă aşa?
De ce?
E mai grea asta, dar ştiu că puteţi.
Gândiţi-vă. Gândiţi, gândiţi, gândiţi.
Cine vrea să ghicească? Ia să vedem!
Dacă umflu un balon,
de ce cade dacă e în aer, dar pluteşte pe apă?
Deci cineva gras pluteşte mai bine
decât un om musculos cu aceeaşi greutate.
De ce?
Pentru că poartă măsuri diferite?
Deci e vorba de măsuri. Poate.
Dacă iau o minge de bowling de aceeaşi dimensiune ca balonul
şi le dau drumul pe apă?
Mingea de bowling se scufundă că e mai grea.
- Iar balonul pluteşte. - Dar, cum?
Doar au aceeaşi mărime?
Contează mărimea sau greutatea?
Vă dau un indiciu.
Are legătură cu fracţiile.
Exact despre asta vom vorbi astăzi.
Fracţii, împărţiri şi rest.
Ia să vedem...
Mai ştiţi jocul cu barca?
Spuneţi-mi care era restul.
Gândiţi-vă.
Pasagerii care n-au încăput în barcă?
Exact!
Pasagerii care n-au încăput în barcă şi s-au înecat.
Bravo!
Sunteţi aşa isteţi, sincer, nici nu cred că aveţi nevoie de mine.
Deci... mă duc să beau ceva...
... şi mă întorc peste 30 de minute.
Pun pariu că, până mă întorc, veţi avea toate răspunsurile.
Vrea cineva ceva? Nu?
Revin imediat.
- Muşchii sunt mai grei decât grăsimea. - De unde ştii?
Mama lucrează la măcelărie.
Un kilogram de carne arată aşa, iar unul de grăsime aşa.
Poate în grăsime e aer şi de asta pluteşte.
Dacă au aceeaşi greutate, grasul ar trebui să fie mai mare.
Ce legătură are cu dimensiunea
dacă balonul pluteşte pe apă, dar o pietricică se scufundă.
- Pentru că are aer în el. - Da.
Dar sigur că un balon gigant cântăreşte mai mult decât o piatră.
Deci ăsta e răspunsul.
O persoană grasă pluteşte pentru că are mai mult aer.
Ca Directorul Chucho.
Tu trebuie să fii tipul nou.
Eu sunt Arturo... Dl García.
Salut, eu sunt Sergio.
E totul în regulă, Sergio?
Da, aşa cred.
Copiii scot ce-i mai bun din tine.
E un mod de a spune.
Nu-i poţi lăsa să-ţi vadă slăbiciunea.
Important e să-i disciplinezi de la început.
Trebuie să ştie cine e autoritatea.
Eu cred că ar trebui să fie exact opusul.
Multă baftă.
Mersi.
Ştii care sunt cele mai puternice cuvinte pe care le poţi spune?
Nu ştiu.
Ba da, ştii!
N-ar trebui să fii la ore acum?
Mai bine îi las pe ei să înveţe.
Dle Juárez, e totul bine?
Sergio, spune-mi Sergio.
N-ar trebui să fii la ore, dle Juárez?
- Ba da. - Păi şi?
Copiii sunt bine.
Nu te teme, cred că, de fapt, sunt prea bine.
- Ăsta e singurul computer? - Da.
- Pot să-l folosesc un pic? - Ce? Acum?
Copiii ăştia sunt incredibili.
Abia pot ţine pasul cu ei.
M-am gândit că un profesor de gimnaziu
ar fi în stare să predea unor copii de clasa a şasea.
Da... şi eu.
Doar că... învaţă repede.
Te deranjează dacă...? Hai, numai un pic...
Ajunge, dle Juárez! Repede.
- Trei minute. - Afară.
Îmi pare rău, dle director. Daniel plânge continuu.
Ce-ai păţit? Îţi plac clovnii?
Uite! Un nas de clovn.
De ce râzi? Cum te numeşti?
Hei, întoarce-te! Stai!
Deci, ce-am învăţat?
Ne-am dat seama de problemă?
FLOTABILITATE = GREUTATE / TALIE
Dacă un om gras şi unul musculos cântăresc la fel,
cel gras va fi mai voluminos
pentru că muşchiul e mai greu decât grăsimea.
Exact! Bravo!
Ce? Ce s-a întâmplat?
Eram siguri că dacă două lucruri au aceeaşi dimensiune
cel mai uşor va pluti mai bine.
Ha! Amândoi aveţi dreptate!
Cum se poate?
Se numesc mărimi invers proporţionale,
iar voi aţi descoperit ambele părţi.
Ceea ce numim 'flotabilitate'
e conceptul de densitate.
Densitatea e egală cu masa supra volum.
Masa e alt cuvânt pentru greutate, iar volumul alt cuvânt pentru mărime.
Dacă masa creşte, avem o densitate mai mare,
dar dacă volumul creşte, avem o densitate mai mică.
Aţi înţeles?
În spaniolă, vă rog!
- Dle Director, vii şi dumneata? - Ce faci?!
- Nu e mişto? - Ce faceţi afară?
A fost ideea ta, nu mai ştii?
Să fac din locul de joacă sală de clasă.
Trebuia să predai ştiinţe ale naturii.
Lecţia de azi, dacă nu mă înşel, trebuie să fie despre sistemul solar.
Aşa era planul, dar par mai interesaţi de fizică.
- Fizică? - Da.
Din câte ştiu, nu avem fizică la testul ENLACE.
ENLACE, dle. Zău acum.
Să înveţe pentru testul ăla n-o să-i ajute pe elevi.
Pe cine notează până la urmă?
Pe profesori.
Te-ai gândit la asta?
Veniţi încoace.
Ce aţi învăţat despre fizică astăzi?
Nu prea multe.
Adică înţeleg 'relaţia inversă' a densităţii...
- Invers proporţională. - Da, asta.
Invers proporţională... dintre masă şi volum
şi cum asta schimbă densitatea...
Dar cum plutesc navele uriaşe din metal...
Tot nu ştiu.
Dar nici dumneavoastră.
Da, e o întrebare grea.
- E greu. - Înţeleg...
Atunci, cine e mai dens?
Dumneavoastră sau dl director?
Sunt sigur că...
domnul director e mai puţin dens decât mine.
Îţi place să te-ntreci, aşa-i?
Nu, chiar deloc.
Chiar dacă are o masă şi un volum mai mari,
ca să ştim cine e mai puţin dens, va trebui să ne măsurăm.
Cum să facem asta?
Dacă masa e greutatea, nu putem să vă cântărim?
Ba da. Dar cum facem cu volumul?
Înălţimea, lăţimea şi lungimea.
Lungime ori lăţime ori înălţime, dar foarte bine.
Asta se aplică pentru un lucru normal, ca un cub.
Dar un lucru asimetric, precum o persoană?
Cum calculăm lăţimea directorului? Aşa...
sau aşa?
Gândiţi-vă. Sunteţi foarte aproape.
Hai că vă descurcaţi.
Aveţi răspunsul chiar în faţa voastră!
Paloma. Numai un pic.
Ţi-am văzut caietul. Ştii toate răspunsurile.
De ce nu le împărtăşeşti cu colegii tăi?
Uite, ai abilităţi...
Pentru inginer aerospaţial?
Pardon?
I-aţi spus lui Lupe că poate fi filozof.
Credeţi că eu aş putea fi inginer aerospaţial?
Vrei să construeşti nave spaţiale?
Mai mulţi astronauţi au fost mai întâi ingineri aerospaţiali.
Uau...
Astronaut.
Bine.
Înseamnă că avem multă treabă.
Paloma...
Dacă ai vrea să încerci să împărtăşeşti şi cu colegii tăi,
am avea multe de învăţat de la tine.
Vrei să încercăm?
De ce am luat-o în direcţia greşită?
Cu ce te pot ajuta?
Aveţi cărţi de filozofie?
Filozofie?
Sau filozofi?
Filozofi?
- Poate John Stuart Mill? - Cine?
- John Stuart... - Sunt subiecte de facultate.
Nu ştiu de ce ai de citit asemenea lucruri la vârsta ta.
Bine, mulţumesc.
Asta voiai?
Ce ai acolo?
Ştii că poţi arde chestii cu aia folosind lumina soarelui?
- Da. - Da, cine nu ştie, nu?
Ce cuplu! Tocilara şi golanul.
Du-te naibii.
- Bună ziua. - Bună ziua, dle García.
Tipul ăsta nou, domnul Juárez...
- Ce ştii despre el? - Păi...
I-am verificat puţin recomandările, ca de obicei.
- Asta-i tot? - Da.
E interesant,
pentru că...
Am dat câteva telefoane...
Unde ai fost? Mi-am făcut griji.
Cred că am mers mai încet azi.
Pentru ce-a fost asta?
Nu ştiu. Am avut o zi bună.
Haide.
Pluteşte!
Bine, ai câştigat.
De ce crezi că pluteşte?
Dle Juárez, sper că nu deranjez.
Nu, deloc. Intră.
Te rog, intră.
- Ce mai faci? Pe aici. - Sunt bine.
Înainte de a mai spune ceva,
vreau să ştiu exact ce pui la cale.
Deci nu e adevărat că nu-i pasă nimănui.
Copiii mei sunt responsabilitatea mea.
"Copiii mei..."
Ascultă.
Am sunat la fosta ta şcoală.
Mi-au spus despre incidentul de acolo.
Am avut o ieşire în faţa elevilor.
Un fel de criză existenţială.
Sunt bine.
Ce mai vrei să ştii?
Nimic, nimic.
Încerc să-mi dau seama ce vrei tu să faci aici.
Ce metodă ai?
Nu, nu...
Nu am o metodă exactă.
Nu înţeleg.
Vrei o bere?
- Nu, eu doar... - Te rog, eşti musafir în casa mea.
Scumpo? Avem companie.
- Bună ziua. - Bună.
Ea e soţia mea, Laura. El e şeful meu.
Credeam că eu sunt şefa.
Îmi pare bine.
Eu sunt Chucho.
Iar asta e mica noastră surpriză.
E cam impertinent.
Da, am observat.
Mă duc să las copilul. Aşezaţi-vă confortabil.
- Mulţumesc. - Mă scuzaţi.
Mă întrebai de ce am venit aici.
"Şcoala Primară José Urbina López
primeşte... bani pentru un laborator de informatică."
Din urmă cu 8 luni.
Scrie că fondurile au fost alocate.
Da, au fost alocate, dar n-au ajuns niciodată la noi.
- Ştii cum e treaba. - Da.
"O să ajungă mâine, să nu ne stresăm."
În Matamoros nu pui presiune dacă vrei să-ţi fie bine.
Da, desigur.
Ce-i cu obsesia asta?
Noi am crescut fără laborator de informatică şi suntem bine.
Ai telefon cu internet?
Da, de ce?
Pot să-l împrumut? Vreau să-ţi arăt ceva.
Apropo,
am o fată în clasă, Paloma Noyola.
- Ce ştii despre ea? - Nu multe. Tăcută...
S-ar putea implica mai mult.
- Asta-i tot? - Da, de ce?
- Ăsta e ultimul. - Să vedem...
18 kilograme de fier, la 55 de cenţi pe kg,
3 kilograme de aluminu, la 11 pesos pe kilogram,
4 kg de bronz la 2.75,
şi 3 kg de cupru la 26 pesos.
Totalul e de 105 de pesos.
Hai.
Te-a păcălit.
Cum adică?
Papa, te înşală.
Mă scuzaţi, cred că aţi numărat greşit.
Ar trebui să fie 131.9 pesos.
Rotunjit, 132 pesos.
- Verificaţi? - Desigur...
Ia te uită... Ai dreptate. Sunt 131.90 de pesos.
Iertare. Cred că n-am socotit bine.
Nico!
Ce s-a întâmplat?!
N-ai venit la Nacho's.
Îmi pare rău, eu...
Unde ţi-e rucsacul?
Înăuntru.
Trebuie să te gândeşti, Nico!
E în regulă.
- O să fiu bine. - Sigur?
Ce faci?
De când mă ştiu, chestia asta putrezeşte aici.
Crezi că o poţi repara?
Poate.
Am învăţat despre flotabilitate la şcoală.
Flotabilitate? Serios?
- Cum o faci să plutească? - Păi...
Mai întâi, trebuie să nu intre apă.
- Evident! - Nu, ce vreau să zic e că...
Trebuie izolată bine pentru că dacă intră apă...
Ce?
Poate... poate asta e.
Chiar dacă nu e sigilată ca un balon,
foloseşte aerul cumva,
pentru ca barca să aibă o densitate mai mică!
Da! S-ar putea!
Ia te uită...
Ai noţiuni ştiinţifice!
Ce e?
Crezi că mai pot merge la şcoală, măcar pentru un pic?
Doamne, nu ştiu.
- Să vorbesc cu Nacho, bine? - Bine.
Copiii vor învăţa să facă ceea ce vor să înveţe.
Nu trebuie condiţionată învăţarea,
trebuie doar să se întâmple.
Profesorul pune lucrurile în mişcare,
se retrage şi admiră rezultatele.
Şi asta-i tot.
Vrei să spui că abordarea ta se bazează pe...
Pe un clip de pe YouTube?
Da, cam aşa.
Deci dă-o dracu' de programă?
Da, cam aşa.
Ne vom ocupa de toate, dar...
Când vor vrea ei, când va fi ideea lor.
Deşi, după ce-am văzut azi,
nici nu ştiu dacă au nevoie de mine.
Dacă ar avea computere,
ar învăţa totul singuri.
Dumnezeule.
Poftim.
Predai vreodată?
Aşa se cere ca să fii director.
Şi mai ţii minte de ce ai vrut să fii profesor, nu?
Asta a fost demult.
Cum se numea profesorul?
Doamna Carmona.
Al meu se numea dl Chávez.
Profesorul Juan Antonio Chávez.
Mi-a spus că pot schimba lumea,
iar eu l-am crezut.
Ţin minte cum l-am îmbrăţişat aici, în faţa tuturor, la absolvire.
Când am început să predau, mă îmbrăţişau şi pe mine elevii,
dar în fiecare an s-au împuţinat
până anul trecut, când nu m-a mai îmbrăţişat nimeni.
S-au schimbat copiii.
Nu.
Copiii vor fi copii.
Lumea s-a schimbat, dle Juárez.
Da, dar noi nu.
Nu s-a schimbat nimic în educaţie în ultimul secol.
Nimic. De la clopoţel până la uniforme.
"Fiţi cuminţi! Staţi în linie! Ridicaţi mâna!"
Îi învăţăm să fie nişte rotiţe într-o maşinărie
al cărui scop e să-i pună la treabă spre interesul propriu.
Şi dacă îi mestecă şi apoi îi scuipă,
e pentru că nu au urmat regulile joculeţului nostru.
Însă aceşti copii sunt mult mai inteligenţi.
Ştiu foarte bine că maşinăria e învechită.
Aşa că nu se implică, se distanţează...
... şi îi pierdem.
M-ai întrebat de ce am venit aici.
Nu vreau să mai pierd copii.
Nici măcar unul singur.
Nu eşti cam bătrân să fii aşa un idealist?
Sunt prea bătrân şi ca să fiu tată.
- Bine, dle Juárez... - Sergio, doar Sergio.
Spune-mi Sergio.
Bun, Sergio.
O să-ţi dau o şansă...
... dar să nu dai cu bâta-n baltă, bine?
De fapt...
Pot să-ţi mai cer o favoare?
E gata, intră.
Mamă, trebuie să te trezeşti.
Ce se întâmplă? Vino să mă ajuţi.
Bună seara.
Micul dejun e pe masă, cafeaua e gata.
Mulţumesc.
Bine, intră.
Nu! Ce faci!? Nu ţi-ai dat jos chiloţii.
Hei...
Ieşi, ieşi!
Intră înapoi...
Cât?
- Şapte centimetri. - Da!
Următorul. Următorul!
Staţi, m-am răzgândit!
Bine, am venit.
"O mică favoare."
- E pentru copii. - Pentru copii.
Pentru copii... E pentru copii!
Pentru copii!
Gata, mă bag.
- Zece centimetri. - Zece centimetri!
Sergio e mai dens!
Putem construi un boiler sau un cuptor...
Am o idee! Ia uitaţi.
- O să câştigăm! - Sigur că da!
Salut. Cu ce te pot ajuta?
Aveţi cărţi despre filozofie?
Desigur.
Te interesează vreo temă în special?
Metafizică? Ontologie? Epistemologie?
Etică? Logică? Estetică?
Marlene, mă poţi ajuta?
Poftim.
- Asta nu se întâmplă niciodată! - Hai să încercăm.
Scuze.
Aici.
Nimic nu e de folos. Ia ce vrei.
Ai grijă să nu te tai. Baftă.
Noi credem că gravitaţia e cea care cauzează căderea,
dar e doar o aparenţă.
De fapt, noi suntem atraşi spre Pământ
pentru că masa sa e enormă în comparaţie cu a noastră.
Din acelaşi motiv, Soarele atrage Pământul.
Iar dacă Soarele atrage Pământul, cum se face că nu ne zdrobim de Soare?
Pentru că orbita e locul în care o planetă e prinsă
între a cădea spre ceva şi a se îndepărta de ceva.
Deci, tot universul, noi toţi, tot timpul,
plutim prin spaţiu?
- Da, ceva de genul. - Mişto!
- Ai grijă spre ce îndrepţi aia. - Scuze!
Bun, deci...
Toată lumea ştie că lupa poate arde chestii.
Asta e lumina nefocalizată ce se reflectă pe mâna mea.
Dar ce se întâmplă dacă o focalizăm?
Ta-da!
Sper că v-a plăcut raza noastră mortală!
Dacă vi s-a părut mişto, asta o să vă placă şi mai mult...
Uitaţi ce face cu sticla asta de benzină!
Rotaţie!
Hai, toată lumea! Vreau să văd cum vă rotiţi!
Rotaţie!
Şi acum mişcarea de revoluţie!
ŞCOALA JOSÉ URBINA PRIMEŞTE FONDURI PENTRU LABORATOR
De ce ai venit aşa devreme, Nico?
E totul bine?
Hai, spune-mi.
Spuneaţi că vă putem întreba orice, nu?
Da.
Nu există o întrebare prea ciudată sau ceva ce n-ar trebui să întrebăm?
Exact.
Bun... am o întrebare.
Spune.
Cum fac o fată să mă placă?
- Am zis eu! - Nu, nu!
E o întrebare foarte bună.
O întrebare foarte importantă.
Vorbesc serios, dar...
ca toate întrebările mari, nu are un singur răspuns.
Fir-ar.
Pentru că nu există doar un tip de fată.
Despre ce fel de fată vorbim?
Aici e problema.
E aşa deşteaptă, iar eu sunt aşa prost...
Hei, hei.
Să nu aud aşa ceva.
De fiecare dată când încerc s-o impresionez, zic ceva prostesc.
- Asta e problema! - Care?
Încerci s-o impresionezi, să-i demonstrezi ce bun eşti.
Asta funcţionează cu unele femei, dar...
Ţie nu-ţi place de o fată oarecare, aşa-i?
Mă gândeam eu.
Cu o astfel de fată,
trebuie să-i arăţi ce mişto e ea, nu tu.
Susţine-o, încurajeaz-o...
Pentru că va deveni cineva.
Mai ales cineva ca Paloma.
- Cum...? - E destul de evident.
Uite.
Voiam să-i dau asta,
dar poate ar trebui să i-l dai tu.
Spune-i: "uite ce am găsit şi m-am gândit la tine."
De unde ştiţi toate lucrurile astea?
Mai ţii minte când spuneam că învăţăm din greşeli?
Eu am făcut multe greşeli.
Ai grijă, nu vrei să-l pierzi...
Nu!
Îmi pare rău, dar... ţin chestii importante aici.
Dă-mi să văd, Nico.
Am caietele, un cadou de la fratele meu...
- Asta-i tot. - Nico!
- Nu, nu, nu. - Nico, dă-mi-l...
Vă rog, nu deschidem niciodată. Vă rog!
Dă-mi ghiozdanul.
Dacă află, mă omoară.
Vă rog, vă implor. Nu-l deschideţi.
Dă-mi-l, Nico.
Vrei?
Ce?
Dacă deschid ghiozdanul ăsta,
voi găsi ceva ce n-ar trebui să aibă un copil de 12 ani,
cu atât mai puţin să aducă la şcoală?
Nu ştiu.
Poate.
Nico, dacă găsesc ceva de genul,
va trebui să raportez situaţia
şi lucrurile vor deveni mult mai complicate pentru tine.
Deci, ce vrei să faci?
Asta trebuie să-mi spui.
Bună dimineaţa.
Am căutat răspunsurile,
sunt în faţă, cu numele vostru pe ele.
Nico, ştiu că ai avut mult de recuperat,
dar dintre toţi elevii mei, tu ai progresat cel mai mult.
Mai ştii ce v-am spus că trebuie să vă luaţi în mâini viaţa?
Trebuie să decideţi în ce direcţie vreţi să mergeţi.
Vrei s-o iei pe drumul ăsta?
Sau pe ăsta.
Le poţi avea pe amândouă.
Aproape la timp.
Măcar progresaţi.
Măcar avem dansul Rositei.
Va fi minunat.
Dar, înainte de a începe, e timpul să ne jucăm.
Atenţie.
A fost cândva un matematician faimos
pe nume Carl Friedrich Gauss.
În 1777, când era mic,
profesorul său voia să-şi ţină ocupaţi elevii
şi le-a cerut să adune toate numerele de la 1 la 100.
Asta trebuia să le ia ore întregi,
dar Gauss a răspuns imediat.
Îmi poate spune cineva cum a făcut-o?
Echipa a doua? Paloma?
E...
5050?
Cum ai ajuns la asta?
Am adunat 100 plus 1... 101.
99 plus 2, 101.
98 plus 3, 101.
În total, sunt 50 de perechi de 101.
Echipa a doua primeşte un punct.
Trebuie să raportez un incident.
- Am terminat? - Cred că da.
Ce s-a întâmplat?
E posibil ca un elev să fi adus droguri în şcoală.
"E posibil"?
Da, nu sunt sigur.
Cine e infractorul?
Eu.
Cum adică?
Da, poate ar fi trebuit să raportez acel elev.
Şi nu asta faci acum?
Da.
Nu.
Nu, pentru că mă raportez pe mine.
Pentru ce?
Pentru că n-am raportat... Ce trebuia să raportez.
Prefer să nu mă uit în ghiozdanul lor.
Deci, cine e elevul?
Nu-ţi pot spune asta.
Pentru că, practic, nu e nicio încălcare a regulilor.
Şi vreau să-i dau o şansă.
Doar că... nu sunt sigur că am făcut ceea ce trebuie.
Mie îmi sună mai mult a confesiune.
N-am făcut-o doar pentru el. Sau ea.
Acum am activitate la ore,
funcţionează metoda.
Dacă îl dau în vileag acum, n-ar mai avea nimeni încredere în mine.
Aş strica tot şi nu vreau să-i pierd.
Şi eu ce să fac?
Spune-mi, am procedat corect?
Sergio,
singurul lucru pe care l-ai făcut...
e să mă bagi în ceaţă de tot.
Te pot conduce acasă?
Nu stai lângă plajă?
Da, dar azi o iau pe un drum mai lung.
Şi eşti în siguranţă cu mine...
Cum vrei.
Îţi construieşti propria rachetă
şi vezi cum e într-o cameră cu gravitaţie 0.
Există şi o simulare a unei lansări eşuate
unde trebuie să reiei controlul.
Şi, uite:
Trei studenţi au ajuns astronauţi adevăraţi.
- Sergio mi-a spus că... - Stai un pic.
Sergio ţi-a dat asta?
Vrei să vezi ceva?
- Eşti bine, papa? - Da, nu-ţi face griji.
Sunt mai fără vlagă azi.
- El cine e? - Bună ziua. Eu sunt Nico.
Suntem parteneri la un proiect ştiinţific.
Mă duc să-mi las ghiozdanul, mă întorc imediat.
Ce mai faceţi, dle?
Bine.
Hai.
- Scuze de miros. - Ce miros?
Uite.
De unde ai asta?
Am găsit-o.
- Uau. - Încă n-ai văzut nimic.
Uite.
- Ce-i asta? - Trepiedul meu.
Nu trebuie să fie noapte?
Uite.
- Unde? - Acolo.
Unde oceanul întâlneşte cerul.
Ce... Ce-i aia?
SpaceX. E locul de lansare din Boca Chica, Texas.
Curând, cele mai mari rachete din lume vor fi lansate de acolo.
Iar noi le putem privi de aici.
Dorm.
Ce citeşti?
Despre dilemele morale.
Nu înţeleg prea multe, dar e foarte interesant.
De exemplu...
Eşti căpitanul unui vas ce se scufundă.
Ai 30 de pasageri, dar barca de salvare are 15 locuri.
Cum alegi pe cine salvezi şi de ce?
- Pentru ce materie e asta? - Nu e pentru şcoală.
Am luat-o de la universitate. Pentru mine.
Stai, ce?
E foarte faină biblioteca, trebuie s-o vezi.
Mă gândeam că o să merg la Filozofie,
dar după ce am văzut toate cărţile alea... nu ştiu.
Dar vreau să fiu profesoară. Asta sigur.
Filozofie?
Profesoară?
Scumpo...
Nici nu te mai duci la şcoală de la anul.
Trebuie să lucrez, cine o să aibă grijă de fratele tău?
Dacă înseamnă mult pentru tine şi o să vrei să te întorci,
sunt sigură că poţi relua mai târziu, când o să fie la grădiniţă.
Hai, Paloma.
Aici erai! Vom avea o prezentare.
Clasa ta e prima. La ora 9:00. Laboratorul de informatică.
Bine.
Districtul a trimis un tehnician.
O să prezinte elevilor nişte principii de bază.
O să le explice cum funcţionează un computer.
- Serios? - Da, se pregăteşte acum.
Ce s-a întâmplat?
Am insistat, am pus presiune.
Te-aş pupa.
Te rog, nu...
Nu m-am spălat pe dinţi.
Ne vedem acolo.
Nico!
- Cum a fost? - Cred că... bine?
- Ce-i asta? - Un mic cadou.
Bonusul de Crăciun...
Nu mă descurc la teste, cu atât mai puţin la cele practice.
Ai văzut data?
2012? E anul ăsta.
Nu e o probă practică. E treabă serioasă.
- De unde l-ai luat? - E peste tot.
Trebuie doar să ştii unde să cauţi.
Mersi, dar...
Nu.
E în regulă. Suntem împreună în asta.
Poţi să continui cu ale tale dacă îi pregăteşti pentru asta.
Ceilalţi profesori n-o să mai fie deranjaţi... de experimentele tale.
Mersi, dar... Nu te baza pe mine.
Chestia e că suntem evaluaţi ca un întreg.
Dacă elevii tăi pică, ne tragi pe toţi în jos.
Deci cam trebuie... să te implici.
- Şi copiii? - Ei habar n-au.
Dacă se descurcă, trec. Dacă pică, tot trec.
Indiferent de situaţie, ei trec. Aşa a fost dintotdeauna.
Diferenţa e dacă luăm bonus sau nu.
Nu, diferenţa e...
dacă îi învăţăm sau nu să trişeze.
Asta e diferenţa.
Laptopuri? Şi mai bine!
- Bună dimineaţa. - 'Neaţa!
Credinţa că computerele sunt parte vitală a economiei moderne...
- Conducerea Matamoros... - Treci la subiect, frate.
Bine.
Asta se cheamă CPU, unitatea centrală de procesare.
E creierul unui computer...
CPU depozitează datele şi execută
operaţiunile ce pun în funcţiune un computer...
Ştiaţi că un computer poate face până la...
patru milioane de comenzi pe secundă...
Hei!
- Ce faci? - Pardon?
Presupun că i-ai dat asta fiicei mele?
Să înţeleg că eşti tatăl ei.
O mie două sute de dolari.
- Eu nu fac atât într-un an. - Nu, nu...
Ei oferă burse, şcoala o va recomanda.
Paloma are şanse mari.
Putem organiza o strângere de fonduri pentru călătoria ei.
- Sunt sigur că... - Uite ce e, Maestro.
Oi fi eu sărac...
Toată viaţa am cotrobăit prin gunoaie,
dar nu sunt cerşetor.
Nu, nu. Nu asta voiam să zic.
Uite.
Ştiu că poate îţi pare greu de crezut,
dar Paloma nu e o elevă oarecare.
- Poate obţine bursa aia. - Şi apoi, ce?
Când se duce în tabăra asta şi învaţă tot felul de prostii...
Şi apoi se întoarce aici? La realitate?
Ştii...
Îi lansezi pe copiii ăştia ca pe nişte rachete în spaţiu,
după ce le umpli capul cu tot felul de idei.
Dar când ies din clasă şi se întorc la realitate,
când se izbesc cu faţa de pământ, unde vei fi dumneata?
Vei fi acolo să îi susţii şi să le spui să mai încerce?
Nu...
Vei umple alte capete cu aceleaşi idei prosteşti,
amintindu-le de ceea ce nu pot avea,
de ceea ce nu pot fi niciodată.
Papa?
Te rog, Maestro.
Nu face asta fiicei mele.
Haide, Paloma.
- Nu puteţi intra! - Iertaţi-mă.
- Ştiu că sunteţi ocupat. - Am încercat să-l opresc.
- Îmi cer scuze de întrerupere... - Cine eşti tu?
Sunt Sergio Juárez Correa.
Predau la Şcoala Primară José Urbina López.
Voiam să discutăm despre...
Despre situaţia cu...
... despre computerele noastre.
E în regulă, Martha.
Mereu ne facem timp pentru soldaţii din prima linie.
- Interesante cuvinte. - Pardon?
Soldat. Prima linie...
Ca şi cum aş fi la război, luptând cu inamicul.
Dar nu. Eu...
Stau toată ziua cu...
... copii.
Spune-mi...
Cu ce te pot ajuta?
Nacho a întrebat de tine azi.
"Când va începe băieţelul?"
Acum că se termină şcoala, vrea să-ţi arate ce şi cum.
Ce e?
Vezi acolo?
Nu-ţi dai seama unde se termină oceanul
şi unde începe cerul.
Ştiai că, acum, practic
suntem în spaţiul cosmic?
Ce?
Da, e până aici.
Ce vedem ca fiind cerul e doar un strat gazos.
Nu pare a fi ceva acolo, pare gol,
dar are o masă,
o greutate,
şi e mereu atras de Pământ.
E prins aici.
Exact ca noi.
- N-o să lucrez pentru Nacho. - Vorbeşti serios?
Dar urai şcoala. Ce s-a întâmplat?
Nu ştiu. Îmi... place.
Am un profesor...
care face lucrurile diferit.
Cu el, cred că pot fi inteligent.
Şi e o fată...
Ha! Iese şi adevărul la iveală.
Ia uite-l pe Don Juan!
Uite ce e...
Dacă ai şansa să faci altceva, vreau să profiţi de asta.
Dar cu Nacho, dacă ai intrat, nu mai ai cale de ieşire.
Dar n-am intrat niciodată...
Nu?
Hei! Vrei să te duc undeva?
Mă bucuram de plimbare, dar vin.
- Maşina ta e în service? - Da.
Pe veci.
Am dat-o la schimb pe ceva mai util.
E ce mă gândesc eu că e?
Acum o să vezi de ce sunt ei în stare.
- Nu trebuia să faci asta. - Dar am făcut-o.
- Îmi pare rău, am crezut că... - E în regulă, ştiu.
Chiar apreciez efortul.
Soţia ta nu s-a supărat?
- Eşti căsătorit? - Nu.
Bun, pentru că...
Cred că o să stau la tine o vreme.
Are o abordare neortodoxă, dar rezultatele sunt bune.
Da, sunt sigur.
Avem musafiri. Cui datorăm onoarea?
Presupun că vă cunoaşteţi...
Ce faceţi?
Medităm.
Aveam o discuţie şi lucrurile s-au precipitat
aşa că ne luăm un moment să ne răcorim.
Nu mă băgaţi în seamă. Continuaţi.
Am venit doar să observ.
Despre ce discutaţi?
Vorbeam despre... moralitate.
Moralitate?
Nu e un subiect prea cunoscut.
Potrivit programei... 20 martie...
Ar trebui să vă pregătiţi pentru testul ENLACE.
Da, dar Lupita e interesată de filozofie.
Filozofie?
Şi împărtăşea cu clasa lucrurile pe care le-a învăţat.
Anul trecut, în clasa a cincea,
media clasei a fost cea mai mică din toată ţara.
Mi se pare ciudat că ai timp să faci alte chestii şi nu pregătire.
Cum spuneam.
Cineva i-a spus Lupitei că e prea tânără
să citească filozofie.
Aşa că vrem să vedem dacă avem răspunsuri pentru întrebări dificile.
Cum ar fi?
Voiam să ştiu ce spune John Stuart Mill despre avort.
Avort?
- Şi ce crezi că ar spune? - Păi...
Dacă vrem binele suprem pentru un număr mare de oameni,
dacă te chinui să-ţi permiţi chiria şi mâncarea,
e mai bine să nu aduci copii pe lume pentru că vor avea de suferit.
Şi ar avea de suferit şi ceilalţi.
Deci, da.
Sunt cazuri în care avortul e ceea ce trebuie făcut.
Dumnezeule.
Ce părere ai de concluzia asta?
Mă gândesc la fraţii mei.
Câteodată e greu cu ei,
dar nu mi-ar plăcea o lume în care să nu se fi născut.
Nu ştiu.
E foarte complicat.
Dar e în regulă.
Am fost de acord că prezervativul e cel mai bun răspuns.
- Prezervative?! - Nu toată lumea e de acord.
S-a stârnit ditamai dezbaterea, aşa-i?
Conform lui Stuart Mill, ceva poate fi bun sau rău
în funcţie de situaţie.
E ceva care, în viziunea sa,
ar fi mereu imoral?
Tot ceea ce dăunează multora în beneficiul celor puţini.
De exemplu?
Dacă cineva fură ceva ce ar trebui să fie pentru toată lumea?
Foarte bine, Nico. Ceva precum...
Corupţia?
Dat fiind faptul că aveţi timp să discutaţi aşa subiecte avansate,
înseamnă că ştiţi la perfecţie lecţiile de clasa a şasea.
Ia spuneţi-mi...
Care e rădăcina pătrată a lui 256?
Unde vreţi să ajungeţi cu asta?
Nu? Cu cine a fost Mexic în război în 1846?
Încă n-au învăţat lucrurile astea...
Explică-mi teoria darwinistă.
Staţi aşa...
Fix cum credeam...
Copilul ăsta nu are cunoştinţele necesare unui copil de clasa a şasea.
Dle Juárez, e definiţia...
... unui ignorant.
Staţi... Hei, Nico!
Şi nici nu e disciplinat!
Ce-i cu dv.? De ce-aţi făcut asta?
Spuneţi-mi cum vreţi mie, dar nu vorbiţi aşa cu copiii.
Rădăcina pătrată a lui 256 e 16.
Mexic s-a luptat cu SUA în 1846.
Teoria darwinistă susţine supravieţuirea celui mai bun.
Mulţumesc, dle Juárez. Ne vedem în biroul directorului.
Mă gândam la jocul nostru din prima zi, mai ţineţi minte?
Bărcile şi pasagerii?
Este o soluţie evidentă.
N-ar trebui să vindeţi mai multe bilete dacă nu sunt locuri în barcă.
Stai, Sergio.
Pun pariu că ia mită de la nenorociţii ăia!
Stai, Sergio!
Ţi-am spus să nu stârneşti furnicarul şi tu ce-ai făcut!?
Avort? Prezervative? Corupţie?!
Nu pot să le cer să înveţe neînfricaţi, să facă tot ce e necesar,
să meargă încotro îi ghidează învăţătura...
Şi apoi, ce?
Să mă transform în pupincurist chiar în faţa lor?
Priveşte în ansamblu!
Contează că te lasă să le fii profesor.
Ce dacă mai lingi câteva farfurii?
Vorbeşti serios?
Dle director? Aştept...
Imediat, dle.
Dle Juárez...
M-a deranjat să primesc plângeri numeroase
că nu pregătiţi copiii pentru testul ENLACE,
dar nu-mi imaginam că e chiar aşa de rău.
Sunteţi suspendat pentru două săptămâni.
Ce?!
Până clasa nu trece de testul ENLACE,
pentru care nu v-aţi interesat deloc...
Uitaţi...
Aveţi drepate, nu neg asta.
Eu cred că e un test inutil.
Dar nu vă răzbunaţi pe copii.
O s-o fac, o să îi pregătesc.
În următoarele două săptămâni, ne vom pregăti pentru ENLACE.
Dar vă rog... nu mă suspendaţi.
Să aduceţi pe altcinva să-i pregătească ar fi prostie crasă.
Mulţumiţi-i dlui director că e vorba doar de suspendare
şi v-am concediat.
Dar ca să fiu sincer, încep să am îndoieli.
Nu va fi nevoie.
Mai vreţi să spuneţi ceva?
Nu.
Zi bună, domnilor.
E-o nebunie, Chucho.
Ştiai că în clasa mea, chair în această şcoală,
e o fată de care sunt sigur că e geniu?
Tot ce ştiai despre ea înainte de a ajunge eu aici
era că "se cam iroseşte."
Serios?
Câţi copii din ţara asta ar putea fi în locul ei?
Cât timp tolerăm ignoranţa asta, nu vom şti niciodată.
Îmi pare rău, Sergio.
- Am mâinile legate. - Da, da.
Ia-o ca pe o vacanţă.
Du-te şi stai cu soţia şi cu copilul tău.
Hei, eşti bine?
Ştii? Tu nu eşti prost.
Sau ignorant, sau cum ţi-a zis nenea ăla.
Vorbesc serios.
Mereu ai cea mai isteaţă replică, răspunzi rapid...
Eu nu sunt aşa.
Ia uite băieţelul!
Chepe spune că nu ştii pentru cine lucrezi?
Nu mi-a venit să cred şi am venit să văd cu ochii mei...
Deci? Lucrezi pentru mine sau nu?
Mi-am dat seama că tu te simţi confuz
pentru că nu te-am primit cum se cuvine în familie.
Nu te-am iniţiat, ştii?
Ea cine e?
Nimeni, o prietenă.
Du-te acasă.
- Stai aşa, iubire. - Hei!
- Ce se întâmplă? - Eşti virgină?
- Ce?! - Nacho, nu!
- Am ce face cu ea. - E un copil, frate!
Hei!
Uite la fratele tău, se dă mare dur acum!
Sunt nişte copii, frate!
- Stai, Nico! - Ce naiba?!
Lupe... Lupe!
Eşti bine?!
Sunteţi toţi bine?
Eşti bine?
Paloma, eşti bine?!
Nico...
Carlos a mâncat 3/8 din pizza,
iar Ricardo a mâncat 1/4 din aceeaşi pizza.
Cât au mâncat din pizza Carlos şi Ricardo?
Răspunde cineva?
Bună dimineaţa, Laura.
Ce surpriză.
Poate tu îl poţi ridica din pat.
Scuză-mă.
Putem vorbi un minut?
Sergio, testul ENLACE e mâine.
Asta înseamnă că nu mai eşti suspendat.
Nu avem personal, avem nevoie de tine.
Nu mai ştim nimic de tine.
Vreau să ştiu dacă te întorci.
Ştii că n-am avut ce să fac cu privire la ce-a fost.
Ştii că am fost împotrivă.
Sergio, deschide!
Nu plec. Rămân aici.
O să mănânc mâncarea ta, mă cac în veceul tău...
Tot ce trebuie. Nu plec până nu ieşi.
Sergio...
Nu poţi părăsi copiii ăştia.
Şi aşa sunt traumatizaţi.
Poate aşa e bine să se pregătească pentru viitor.
- Salut, ce mai faci? - Du-te.
Pe bune?
Asta-i tot? O să renunţi aşa uşor?
Da, de ce nu?
Nu vrei să termini ce ai început?
Sergio...
Ai văzut şi tu că ai reuşit.
Vreau să ştiu ce am reuşit?
Am reuşit să... mi-au ucis... unul dintre...
Uite...
Dacă nu vrei, nu trebuie să revii...
Bun, ce cauţi aici?
Pentru copii...
Vreau să vină copiii înapoi.
Nu mai vin la şcoală?
Vreau să dea testul ENLACE.
Drăcia aia de test...
Chucho...
Uite, ţi-am spus...
I-am...
dezamăgit...
Nico.
Am crezut...
Am crezut că fac lucrurile cum trebuie.
Chiar am crezut, dar...
Trebuia să verific ghiozdanul...
Nu, dacă eu mă întorc, ei vor plăti pentru asta.
Din nou.
- Îmi pare rău... - Stai un pic, Sergio.
Eu chiar cred că vei reuşi cu ei.
Am văzut-o eu însumi.
N-am mai văzut copii care să răspundă aşa. Niciodată!
Sau care să progreseze aşa de mult într-un timp atât de scurt.
Dar nu-i pasă nimănui ce credem noi.
Nimănui n-o să-i pese până nu aducem rezultate.
Pentru asta e acest test.
Ai spus-o şi tu. Paloma ar putea fi un geniu.
Dar, cum să ştim...
Paloma n-a mai venit?
Bună ziua.
Paloma?
Ce faceţi aici?
Directorul a spus că mă lasă în pace
... dacă te conving să te întorci la şcoală.
Dv. nu vă întoarceţi?
Nu ştiu dacă pot.
De ce nu?
Poate tatăl tău avea dreptate...
Poate am făcut mai mult rău decât bine.
Nu mă pot întoarce.
Trebuie să am grijă de el. E bolnav.
Îmi pare rău, Paloma.
Îmi pare foarte rău.
Dar tata n-avea dreptate...
Ne-aţi spus că avem acelaşi potenţial ca oricare alt copil.
Dar ceea ce n-am avut până să veniţi a fost credinţa...
... că ne putem atinge potenţialul.
Nu mi-aş fi putut imagina lucrurile pe care le-am învăţat în clasă.
Despre cine aş putea fi, ce aş putea face.
Iar asta îmi aparţine acum.
N-aş fi ştiut asta dacă nu eraţi dvs.
Şi nu voi uita...
niciodată.
Dar, câteodată, să crezi nu e suficient.
Câteodată...
realitatea e ceea ce e.
Uitaţi-vă în jur...
Asta e realitatea mea.
N-am nicio scăpare.
Iar oamenii ca mine...
ca Nico...
Noi nu avem şansa de a pleca de aici.
Am înţeles.
Dle Juárez.
Dle Noyola.
Paloma nu mai are nevoie de asta.
Ar trebui să-l luaţi înapoi. S-ar putea strica aici.
Dar... ce e?
L-a împrumutat de la şcoală, pentru un proiect ştiinţific.
Şcoala nu şi-ar permite niciodată aşa ceva.
Ea nu l-a împrumutat.
L-a construit.
Ce...?
Imposibil.
Totul e imposibil până e pus în practică, nu?
Paloma e o fată extraordinară, dle Noyola.
Mă întreb dacă ştiţi cât e de extraordinară.
Nu spuneţi asta, Maestro.
Ăsta îi aparţine.
E al ei.
Putem să mai facem o oprire?
Paloma?
Ar trebui să te odihneşti, Papa.
Hai lângă mine.
Eşti bine?
Totul o să fie bine.
Lista asta a ta... are numere de telefon?
Dle profesor?
Ia te uită!
Acolo.
Staţi unde vreţi.
Repejor, toată lumea.
- Haideţi, întârziem! - Vin!
Cum stăm?
Mai trebuie să vină câţiva.
Uite.
Ce-i cu el?
Din cauza nenumăratelor nereguli,
au decis să schimbe testul de anul acesta.
Poate au primit ponturi de la cetăţenii îngrijoraţi.
Măcar suntem pe picior de egalitate.
Cum?
Aşezaţi-vă la locurile voastre...
Nu atingeţi foile din faţa voastră până nu începe testul.
Vă rog să faceţi linişte.
Începem imediat.
Ascultaţi, vă spun ceva repede.
Vor să vadă cât de mult ştiţi, bine?
Poate... în acest an, nu v-am învăţat tot ceea ce trebuie să ştiţi.
Dar aţi învăţat cum să gândiţi.
Poate nu veţi recunoaşte anumite subiecte...
dar nu e nimic în acest test ce voi nu puteţi rezolva.
Bine?
Aţi înţeles?
De fapt...
Vreau să ştiţi un lucru înainte de a da acest test:
Voi toţi m-aţi învăţat ... foarte multe lucruri.
Şi sunt foarte mândru de fiecare dintre voi.
Bun! Hai să le arătăm cine suntem!
Veţi avea trei ore la dispoziţie.
Răspundeţi la cât mai multe întrebări.
Dacă nu scrieţi nimic, nu vă punctează nimic.
Baftă!
Şi...
... începem.
Înainte de venirea lui Sergio, numai 55% dintre elevii săi
au trecut testul ENLACE la matematică şi 69% la Limbă şi Literatură.
Nimeni nu a luat 10.
În 2012, după un an cu Sergio,
93% au trecut la matematică, iar 63% au luat 10.
97.5% au trecut la Limbă şi Lit., iar 72% au luat 10.
10 dintre elevii lui Sergio au fost printre cei mai buni 0.1% la mate.
Paloma Noyola a avut cel mai mare scor...
... din tot Mexicul.
A devenit o vedetă naţională şi a primit o bursă privată
care i-a permis să se mute într-o nouă casă.
Sergio Juárez Correa încă trăieşte în Matamoros
unde continuă să predea la clasa a şasea.
Şcoala Primară José Urbina López încă nu are laborator de informatică.
URMĂTORUL STEVE JOBS
"Singurul lucru care interferează cu procesul meu de învăţare e educaţia."
Albert Einstein