‫- NETFLIX מציגה -‬
‫12 בספטמבר 1914. צרפת במלחמה זה חודש ימים.‬
‫חרף התחזיות למלחמה קצרה,‬
‫עד כה גבו הקרבות‬ ‫את חייהם של 300,000 חיילים.‬
‫בסן-פולן, בהרי הווז',‬
‫הצבא הצרפתי נלחם‬ ‫במטרה לבלום את הפלישה הגרמנית‬
‫ולמנוע מכוחות האויב להגיע לפריז.‬
‫כשהגברים יצאו לחזית,‬
‫הנשים תפסו את מקומם‬ ‫בשדות, במפעלים, בבתי החולים…‬
‫זהו סיפורן של ארבע מהן.‬
‫- פרק 1 -‬
‫היי! מה לעזאזל אתה עושה?‬ ‫אין לי זמן לזה. תגיד לו להפסיק, ברנאר!‬
‫תן לו לעבור. זה האב לואי.‬ ‫השדות שלו נמצאים בצד השני.‬
‫מה הוא מחפש?‬
‫רוצחת.‬
‫יום טוב, גברתי.‬ ‫-יום טוב.‬
‫מסמכים, בבקשה.‬
‫מאיפה את?‬ ‫-מפריז.‬
‫למה באת לסן-פולן? קרוב כל כך לחזית?‬
‫באתי לעבוד. אני ברשימה.‬
‫זה בסדר, היא זונה.‬
‫לא אותה אנחנו מחפשים.‬ ‫-בסדר, תתקדמי.‬
‫בוקר טוב. משטרה.‬
‫מסמכים, בבקשה.‬
‫ז'אן שרייה.‬
‫לאן את נוסעת?‬
‫לפונט-א-מוסון, להביא את אימא שלי.‬
‫מסוכן שם, והיא לבד.‬
‫מה יש מאחור?‬ ‫-מזוודות ריקות, כדי שאימא שלי תוכל לארוז.‬
‫את מכירה מישהי בשם סוזאן פור?‬ ‫-לא.‬
‫מה בדיוק אתה מחפש?‬ ‫-אני?‬
‫כלום.‬
‫אבל הוא הגיע מפריז. הוא מחפש אישה.‬
‫רוצחת.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫למנזר בסן-פולן.‬
‫תיכנסי. אני אסיע אותך.‬
‫אל תפחדי.‬
‫אלונקה!‬
‫- המשטרה הלאומית -‬
‫אלונקה!‬
‫פצועים מגיעים!‬
‫בואו לעזור לי!‬
‫תעזרו לי!‬
‫אלונקה!‬
‫תודה, גברתי.‬
‫פצועים מגיעים!‬
‫פצועים!‬
‫תשמרי על עצמך.‬ ‫-בסדר.‬
‫מהר!‬
‫תזדרזו, בשם אלוהים!‬
‫קדימה! מהר יותר!‬
‫תחזיקו מעמד, חיילים!‬
‫פצועים מגיעים!‬
‫פצועים!‬
‫תעזרו לי!‬
‫האחות ז'נבייב!‬
‫איפה האם אנייס?‬ ‫-בכנסייה.‬
‫תודה.‬
‫הגן עלינו.‬
‫המקום הולך ואוזל.‬ ‫ביקשתי להעביר חלק מהפצועים לבית החולים,‬
‫אבל הקרב כאן.‬
‫צריך לטפל בהם כאן. אני מתנצל.‬
‫אל תתנצל.‬
‫בית האל תמיד פתוח לסובלים.‬ ‫אתה יכול לסמוך עלינו.‬
‫תודה, אם המנזר.‬
‫תהיה חזק, מייג'ור!‬
‫מהר, שימו אותו על המיטה!‬
‫כמה?‬ ‫-אין לי מושג. הרבה!‬
‫הגרמנים כבשו את סנט-אמון.‬ ‫הם עלולים לכבוש בקרוב את סן-פולן.‬
‫ד"ר ברואן! תמיין את הפצועים!‬
‫קדימה!‬
‫את לא יכולה להישאר פה. בואי איתי, ליזט.‬
‫את בסדר, ליזט?‬
‫כן.‬
‫הבאתי לך גבינה, חלב ופטל.‬
‫את לא יכולה להישאר שם יותר.‬
‫שלוש נשים לבד, קרוב כל כך לחזית… זה טירוף!‬
‫אימא אומרת שצריך לסיים את הקציר.‬ ‫-תמיד יש תירוץ.‬
‫היא לעולם לא תעזוב את החווה.‬ ‫אבל את לא יכולה לחכות יותר.‬
‫אכין לך חדר במנזר. תהיי מוגנת פה.‬
‫אבל…‬ ‫-שום "אבל", ליזט!‬
‫אם לא תהיי פה מחר, אבוא לקחת אותך.‬
‫ליזט.‬
‫תבטיחי שתדברי איתה.‬
‫"הגעתי למקום מלא מסתורין‬
‫"כדי ליהנות ממנעמי הבשר‬
‫"הנערה מלטפת אותי, היא קורטיזנה יפהפייה‬
‫"היא מציגה את עצמה לראווה, ממש ככה‬
‫"אעלה היישר לגן עדן…"‬
‫קדימה! בואו נרקוד!‬
‫זה יפהפה.‬
‫כן, מה העניין?‬
‫אני מחפשת עבודה.‬
‫אנחנו מלאים.‬
‫לא. יש לנו חדר פנוי.‬
‫לחיים!‬
‫מריה החליטה לעזוב אותנו.‬
‫תני לי בקבוק.‬
‫מה שמך?‬
‫מרגריט דה לנקסטל.‬
‫ואת ברשימה?‬
‫כן.‬
‫אנחנו לא רוצים צרות עם הצבא.‬
‫זה לא שווה את הסיכון.‬
‫מותק, אפשר לקבל עוד שתייה?‬
‫יש לנו 20 לקוחות ביום.‬
‫לא טוב לך? תתחפפי.‬ ‫אני לא אוהב בחורות מפונקות.‬
‫אני בעסק כבר 20 שנה. ואני עובדת מהר.‬
‫לא אעשה צרות. באתי לעבוד.‬
‫בפריז אין לקוחות, וכאן…‬
‫כאן יש חיילים.‬
‫ז'ולייט! קחי אותה לחדר של מריה.‬
‫לכי.‬
‫מהר! מי רוצה מה?‬
‫רגע, תראו מה אני יכול לעשות!‬
‫אל תריבו עליי, אני בטוחה שנמצא פתרון.‬
‫אני פתוחה להצעות.‬
‫זוזי, מריה.‬
‫שמעת את הבוס. את לא רצויה פה!‬
‫הבוס שלך קשוח.‬
‫מי האישה שעובדת בבר? אשתו?‬
‫אחותו.‬
‫הסבירו לך על האסימונים?‬ ‫-אני יודעת איך זה עובד.‬
‫מנכים את ההוצאות מהמשכורת שלנו, אני מניחה?‬
‫החדר, המצעים, הארוחות…‬
‫ניהול בית בושת עולה כסף.‬
‫כן.‬ ‫-אנחנו 15 בנות. אל תעשי בעיות.‬
‫האחרונה שניסתה…‬
‫לא תחזור. אני יודעת.‬
‫זה לא בית הבושת הראשון שלי.‬
‫אסור לנו להתמהמה פה, סוזאן.‬ ‫הבלש ההוא לא יוותר.‬
‫למה את עוזרת לנשים כמוני?‬
‫אני לא סובלת אי צדק.‬
‫אני אפילו לא יודעת מה שמך.‬
‫ז'אן.‬
‫ז'אן שרייה.‬
‫תודה, ז'אן.‬
‫אל תדאגי. נמשיך בנסיעה, יהיה בסדר.‬
‫מחר נהיה בפונט-א-מוסון,‬ ‫ומחרתיים נגיע לשווייץ.‬
‫זה קומפואה!‬
‫ז'אן, שמעת אותי? זה קומפואה!‬ ‫-איפה?‬
‫ז'אן!‬
‫ז'אן! את בסדר?‬
‫ז'אן! נפצעת?‬
‫אני לא רודף אחרייך.‬
‫איפה היא?‬
‫בואי!‬
‫קדימה!‬
‫זה לא אידאלי,‬
‫אבל אני יוצא לחזית, ואני סומך עליכם.‬
‫אני מצטער, מר דוויט. נמשיך לעבוד במפעל,‬ ‫אבל לא קיבלנו פטור מגיוס.‬
‫כבר היינו אמורים להתגייס!‬
‫עלולים לשלוח אותנו לכיתת היורים.‬ ‫עוד יאשימו אותנו שערקנו!‬
‫תקבלו פטור.‬
‫אחי הבטיח לי שמשרד המלחמה‬ ‫אישר את הבקשה שלנו.‬
‫למה זה לוקח כל כך הרבה זמן?‬ ‫-סמוך עליי. זה רק עניין של זמן.‬
‫המלחמה לא תימשך זמן רב.‬
‫תהיו בידיים טובות בהיעדרי.‬
‫אשתי מכירה את כל התיקים, הלקוחות והנהלים.‬
‫היא מכירה את כולכם.‬
‫אני סומך עליה.‬
‫הם יצטרכו להסתגל לעובדה‬ ‫שאישה מנהלת את המפעל.‬
‫זה טוב.‬
‫אני מכיר אותך.‬
‫תכבשי את ליבם בתוך זמן קצר.‬
‫מה?‬
‫יכולת להישאר.‬
‫היית מקבל פטור מגיוס.‬ ‫-נכון. אבל אני חייב ללכת.‬
‫אני מהנדס, ואני יכול לעזור לצרפת.‬
‫את מבינה?‬
‫אל תדאגי, אחזור בעוד חודש.‬
‫היי.‬
‫אני מבטיח.‬
‫אני סומך עליה, אימא.‬ ‫אנחנו נשואים כבר עשר שנים.‬
‫סמכת עליה בשיפוץ המפעל, וזה עלה לנו הון.‬
‫כדי להביא את המפעל שלנו למאה ה-20, כן.‬
‫היא בטח לא יודעת מה זה ציר!‬
‫ולקרולין אין ראש לעסקים. זה ברור.‬
‫אימא.‬
‫אימא, בבקשה.‬
‫תבטיחי לי שתנסי.‬
‫בסדר.‬
‫תחזור אליי.‬
‫את חושבת שהגרמנים יעזבו בקרוב?‬
‫אני מקווה מאוד.‬
‫אני רוצה לחזור הביתה.‬
‫אי אפשר, מתוקה.‬
‫את חושבת שמישהו ישן בחדר שלי?‬
‫בלתי אפשרי.‬
‫נעלנו את הדלתות.‬ ‫-אולי מישהו נכנס דרך החלון.‬
‫אני מקווה שהוא לא שבר את כל הצעצועים שלי.‬
‫הבאתי לך מתנה, מדלן.‬
‫מוצא חן בעינייך?‬
‫היי, מדלן!‬ ‫-עזוב אותי!‬
‫תירגעי.‬ ‫-עזוב אותי!‬
‫עזוב אותי!‬ ‫-מדלן.‬
‫עזוב אותי!‬
‫מדלן, בבקשה.‬ ‫-עזוב אותי!‬
‫תירגעי, מדלן! בבקשה.‬
‫עזוב אותי!‬ ‫-מדלן, בבקשה.‬
‫בבקשה.‬
‫תירגעי.‬
‫דברי איתי.‬
‫אני לא רוצה שתלך.‬
‫דיברנו על זה.‬
‫בואי ננסה משהו. תקשיבי.‬
‫אם תתגעגעי אליי,‬
‫קחי את הבובה שלך‬
‫ותחבקי אותה חזק-חזק.‬
‫ככה תרגישי את הלבבות שלנו פועמים יחד.‬
‫בסדר?‬
‫אני לא רוצה את הבובה שלך!‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אבא!‬
‫חכה!‬
‫חכה לי!‬
‫אובר.‬
‫לגראן.‬
‫הוסון.‬
‫בונה.‬
‫פיטיון.‬
‫אליאקס.‬
‫אנדרה.‬
‫גייה. הגיע הזמן.‬
‫אתה יוצא בשיירה הבאה.‬
‫אתה עם המהנדסים.‬
‫קפטן דווייט!‬
‫מייג'ור דופון.‬
‫פלס אובר.‬
‫פלס ז'קה.‬
‫קפטן דווייט!‬
‫- מפעל דוויט -‬
‫חזרתי.‬
‫כמעט איחרנו.‬
‫איפה מדלן?‬
‫בחדר שלה.‬
‫תקשיבי, אלאונור…‬ ‫-אין צורך.‬
‫את כאן כי הבית שלך נמצא בשטח גרמני.‬
‫ויקטור איננו.‬
‫אין צורך להעמיד פנים.‬
‫בואי ננסה לחיות בשלום.‬
‫אני אוהבת בית שקט‬
‫וארוחות בזמנים קבועים.‬
‫באשר למפעל, טוב…‬
‫עשי כמיטב יכולתך.‬
‫בסופו של דבר…‬
‫לא היית עייף כל כך, קפטן.‬
‫כבר אין צורך בחנופה.‬
‫זה כלול במחיר?‬
‫בוא נגיד ש…‬
‫כשגבר מוצא חן בעיניי, אני לא ממהרת.‬
‫הייתי שמח, אבל אין לי זמן.‬ ‫-כמובן.‬
‫אתה צריך לחזור למחנה.‬
‫דרך אגב, חשבתי לעצמי…‬
‫אשמח לבוא לבקר, אם תגיד לי איפה המחנה.‬
‫מה דעתך?‬
‫המיקום מסווג. את יודעת את זה.‬
‫זה ידידי לוסיאן.‬
‫ערב טוב.‬ ‫-ערב טוב.‬
‫יש לך אש?‬ ‫-כן.‬
‫תודה.‬
‫אפשר להציע לך משקה?‬
‫רק אחד?‬
‫מה תשתי?‬
‫שמפניה.‬
‫אספר לכל המחנה עלייך.‬
‫כולם יעמדו אצלך בתור.‬
‫אני יכולה לקפוץ לביקור.‬
‫אם תגיד לי איפה המחנה.‬ ‫-בלתי אפשרי.‬
‫אין כניסה לאזרחים.‬
‫חבל…‬
‫או ש… תצטרכי לשמור על דיסקרטיות.‬
‫תראה כמה אני דיסקרטית.‬
‫המחנה קצת אחרי מעבר מדלן.‬
‫חצי שעה הליכה מסן-פולן, אם תלכי מהר.‬
‫תודה.‬
‫אפשר ללכת למערת הדובים, אימא?‬
‫כבר לא, מדלן.‬ ‫זה מסוכן מדי, המערה בשטח הגרמני.‬
‫אז תשחקי איתי בבובות?‬
‫כבר הסברתי לך, מתוקה.‬ ‫אני צריכה לעבוד עכשיו.‬
‫לאימא שלך אין זמן בשבילך.‬
‫לי יש.‬
‫יהיה לנו כיף יחד.‬
‫גם את צריכה לעבוד קצת.‬ ‫אל תשכחי, הלימודים מתחילים בעוד שבועיים.‬
‫תמצאו אותם!‬
‫איפה הכניסה למפעל?‬
‫שם, קפטן!‬
‫יום טוב, רבותיי!‬ ‫-יום טוב!‬
‫להפסיק לעבוד ולהניח כלים!‬
‫כשאקרא בשמכם, הצטרפו לקצין מאחוריי.‬
‫שלנדון.‬ ‫-כן, זה אני.‬
‫לשם.‬
‫דובואה.‬ ‫-כן.‬
‫הרמה.‬ ‫-זה אני.‬
‫ז'קוטן.‬ ‫-כן.‬
‫מובינייה.‬
‫כן.‬ ‫-פרו.‬
‫כאן.‬ ‫-קנו.‬
‫ריקר.‬
‫בוקר טוב, אדוני.‬ ‫-סבטייה.‬
‫מה קורה?‬ ‫-שמיט.‬
‫דגו.‬ ‫-אתה יכול להסביר?‬
‫הם עצורים.‬
‫במה הם מואשמים?‬ ‫-עריקה.‬
‫אנחנו לא עריקים!‬
‫לא, זו טעות.‬
‫הם מחכים למסמכי הפטור שלהם.‬ ‫תתקשר למשרד המלחמה.‬
‫הפקודה הגיעה מהמשרד.‬
‫בבקשה, תן לי יום לברר…‬
‫יש לי פקודות. הם באים איתי היום.‬
‫מה יקרה להם?‬ ‫-הם יישלחו לחזית.‬
‫קדימה, אדוני.‬ ‫-לא.‬
‫אל תדאגי, דניז.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫אדוני, בוא איתי.‬
‫גברתי, בבקשה.‬
‫קדימה!‬
‫אימא.‬ ‫-הצילו!‬
‫הצילו!‬
‫תישארי פה, ליזט.‬
‫היא זקוקה לטיפול רפואי.‬
‫ליזט, תיכנסי הביתה.‬
‫תודה.‬
‫צריך לחטא ולתפור את הפצע.‬
‫אין פה את הציוד הדרוש.‬ ‫יש בית חולים בסן-פולן.‬
‫במנזר.‬ ‫-אנחנו לא יכולות ללכת לבית החולים.‬
‫תביאי לי מים נקיים, בבקשה?‬
‫תודה.‬
‫אל תישארי כאן, פולין! בואי.‬
‫אי אפשר ללכת לבית החולים. זה מסוכן מדי!‬
‫תצילי את עצמך!‬
‫אלך לביה"ח לבד.‬
‫אני אחות, ואביא ציוד רפואי.‬
‫ואם תיתפסי?‬
‫אקח את המסמכים שלך.‬
‫אשאיר לך את שלי.‬ ‫אם יעצרו אותי, אוכל להתחזות לך.‬
‫תזכירי לי, מה שם המשפחה שלך?‬
‫שרייה.‬
‫ז'אן שרייה.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫תמשיכי ללחוץ, בסדר?‬
‫איפה סן-פולן?‬ ‫-במורד השביל.‬
‫בואי, אראה לך.‬
‫תחזיקי מעמד.‬
‫הגרמנים כבשו את הגבעה ליד החווה שלהן!‬
‫אם ליזט לא תגיע בתוך שעה, אלך להביא אותה.‬
‫כן, האם אנייס.‬ ‫-שם!‬
‫מהר!‬ ‫-תהיה חזק!‬
‫קדימה, קצת מאמץ!‬
‫מהר!‬
‫מהר, תחזיק מעמד!‬
‫זהירות!‬
‫לאט!‬
‫תירגע.‬
‫אנחנו כאן.‬
‫זהו.‬ ‫-ברואן!‬
‫זה טוב.‬
‫ברואן!‬ ‫-כן?‬
‫כמה?‬
‫עוד 20.‬ ‫-מיין אותם ושלח אליי את המקרים הדחופים.‬
‫מורפיום, מהר!‬
‫מהר!‬
‫תעזרו לי!‬
‫להרים מהרגליים…‬
‫מהר!‬
‫איבדנו את גבעת סנט-אן.‬
‫אם זה ימשיך, נאבד את סן-פולן,‬ ‫והגרמנים יכבשו את פריז.‬
‫והתגבורת של הצלב האדום?‬
‫הם לא יגיעו בזמן. הם עדיין תקועים במארן.‬
‫מה אני אמור לעשות?‬
‫אני המנתח היחיד כאן.‬
‫אני אמור להסתפק ברופאים כפריים‬ ‫ובאחיות שלא יודעות לחבוש פצע?‬
‫תביאו את הפצוע הבא!‬
‫אחיך יגיע מחר. הוא מצטרף ליחידה שלי.‬
‫תשלח את לאון לחזית?‬ ‫-הוא קצין.‬
‫לא מבחירה. הוא עשה את זה בשבילך.‬
‫סליחה, גנרל.‬
‫לכו!‬
‫על השולחן שלי.‬
‫בספירה לשלוש! אחת, שתיים, שלוש!‬
‫גנרל!‬
‫גנרל, אנחנו צריכים אותך!‬
‫תירגע.‬
‫קדימה! כמעט הגעת.‬
‫ליזט, תיכנסי הביתה!‬
‫הגרמנים!‬
‫תיכנסו הביתה!‬ ‫-ליזט!‬
‫פנימה!‬
‫תזדרזו!‬ ‫-אימא!‬
‫תתחבאי, ליזט!‬
‫אימא!‬
‫תתחבאי!‬
‫אימא, לא!‬
‫אל תזוזי, ליזט!‬ ‫-אימא!‬
‫אימא!‬ ‫-לא!‬
‫אל תזוזי!‬
‫אימא!‬
‫תתחבאי!‬
‫אל תתקרבו!‬
‫אחורה!‬
‫אל תתקרבו!‬
‫אחורה!‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני כל כך מצטערת!‬
‫ליזט!‬
‫למה עשית לי את זה?‬
‫יש עוד ניצולים?‬
‫היי שלום, ילדתי היקרה.‬
‫צריך ללכת. הם עלולים לחזור.‬
‫גברת?‬
‫מה שמך?‬
‫גברת?‬
‫מה שמך?‬
‫ז'אן.‬
‫ז'אן שרייה.‬
‫בואי. קדימה.‬
‫אל תשכחי את העודף!‬
‫מה את עושה פה?‬
‫חיפשתי אותך כל כך הרבה זמן…‬
‫אמרתי לעצמי שאת מתה.‬
‫אימא! לא היה בגט, אז קניתי כיכר לחם.‬
‫אל תדאגי, יקירתי. זה בסדר. בואי.‬
‫זו הבת שלי.‬
‫מדלן.‬
‫נוכל לדבר בפעם אחרת?‬
‫את יודעת איפה למצוא אותי.‬
‫מי זאת? היא יפהפייה.‬
‫את יודעת מה השעה? זה לא מלון!‬
‫אל תדאגי, אני אשלים את השעות.‬
‫המסמכים שלה?‬
‫- פור‬ ‫סוזאן אליס -‬
‫איפה הגופה?‬ ‫-בפנים.‬
‫זאת לא היא.‬
‫זאת האישה שעזרה לה לברוח.‬
‫סוזאן פור לא נשואה.‬
‫יש עוד גופות?‬ ‫-רק הילדה הקטנה בחדר הסמוך.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אתה אובססיבי. מה בדיוק היא עשתה?‬
‫סוזאן פור הרגה את אשתי,‬
‫אז היא חייבת למות.‬
‫אדוני?‬