NETFLIX PRÆSENTERER
Jeanne.
Frk. Charrier.
Ja?
Yves henter materialer. Han kan køre dig på stationen.
De afskærer jernbanen ved Moselle for at blokere tyskerne.
Det er det sidste tog, så kom ikke for sent.
Jeg venter på torvet. Klokken tre. Præcist.
Jeg skal nok være der. Tak.
-Mange tak. -Velbekomme.
Spis. De må være sulten.
Tak, Yves.
KVINDER PÅ FRONTLINJEN EPISODE 2
Hvad laver De her?
Kriminalpolitiet.
Blev en kvinde indlagt i går?
Alle kvinderne er nonner, og de sårede er soldater.
Må jeg se mig omkring?
Nej, det er et militærhospital.
Civile har ikke adgang. Medmindre De har en tilladelse? Nej?
Så gå venligst.
Bare rolig. Jeg renser Deres sår.
Sæt Dem op.
Hvad hedder De?
Husker De det ikke?
De må have været meget igennem…
Generalen kan ikke se Dem.
Der er ingen anmodning om fritagelse for Deres arbejdere.
Umuligt.
Min svoger arbejder i departementet i Paris.
Han sagde, at vores anmodning var godkendt.
Situationen i betragtning tror jeg det ikke.
Farvel, frue.
Hr. ordonnans.
Jeg har brug for disse mænd på fabrikken. Uden dem…
Det har landet også, frue.
Det ved jeg. Min mand rejste for to dage siden.
Umuligt.
Undskyld mig.
Jeg kan ikke tillade en efterforskning på et militærhospital.
-Spørg Deres overordnede. -Hvad med Dem?
De kan komme ind, ikke?
-Er det lille Madeleine? -Ja.
Hun er vokset.
-Hils på din onkel. -Goddag.
Goddag, hvad?
Goddag, onkel.
-Hvor gammel er du? -Otte.
Otte!
Giv mig et kys.
Du er så sød.
Charles?
Godmorgen, Caroline.
Jeg har kørt hele natten. Jeg kunne ikke bare se til.
Generalstaben har ikke fået vores anmodning.
Arbejderne fik ikke sagt farvel til deres familier.
Ja. Det er forfærdeligt.
-Hvad skete der? -Jeg ved det ikke.
Tak, Germaine.
Regeringen er flyttet til Bordeaux,
og ministeriet er i kaos lige nu.
De må have forlagt anmodningen.
Hvad kan vi gøre?
Intet. Mændene er udsendt.
Ikke flere fritagelser. Krigen er kommet for at blive.
Jeg har en aftale med ministeriet.
Jeg returnerer ikke, før jeg har en løsning.
Bare rolig.
Tak, Charles. Jeg er glad for, De er her.
Mor, kom lige!
Undskyld mig.
Vil du forklare dig?
Du kommer aldrig her.
Hør, mor. Victor er lige rejst i krig.
Du får brug for mig.
Stol på mig.
Hav lidt tiltro til mig.
Udyret fra Johannes apokalypse er nært.
Det har rejst sig fra underverdenen.
Den tyske hær belejrer os.
Hvordan kan vi sprede Guds ord
midt i dette had?
For at bekæmpe udyret tæller alle franske soldater.
Lad Frankrigs børn rejse sig
og befri os fra fjenden!
I er Guds soldater.
Lad os nu åbne vores hjerter
til minde om Lisette
og hendes familie.
Ofre for tysk barbarisme.
Geneviève?
Må Gud være med jer, søstre.
Fart på.
Moder Agnès, hvad sker der?
Der kommer flere sårede.
Jeg kan hjælpe.
Jeg er sygeplejerske på Salpêtrière.
Kom med mig.
Dæk hovedet.
Fart på.
-Kan jeg hjælpe Dem? -Nej.
Husk, søstre, de grønne kort kan vente.
De gule skal til Bruand. De røde til mig.
Held og lykke, kom så!
Kom så!
Kom og hjælp!
Læg ham derover.
Det skal nok gå.
-Rød, anlæg en årepresse! -Ja, major!
-Mit ben! -Sid stille!
Mit ben!
Bruand!
Gul! Det er Deres.
Mit ben!
Han er død, søster. Videre.
Næste!
Hallo!
Hvad er der galt?
Til helvede med jer.
-Han er tysker! Hvad skal han her! -Har De ingen medfølelse?
De slagtede os i bjergene!
Søster!
Flyt hans ben, så vi kan se.
Forsvind! Det er en ordre!
Vi bør tage os af vores sårede.
Den ed aflagde vi for Gud.
-Hans liv er ikke mindre værd. -Jeg plejer ham.
Subkutant emfysem. Der er risiko for gasgangræn.
-Hvem er De? -Jeanne Charrier, sygeplejerske.
Det var på tide.
-Kan De sortere de sårede? -Selvfølgelig.
-De røde skal… -Det ved jeg.
Bruand, kom med. Vi starter med ham.
Vi skjuler ham, eller dræber de ham.
Doktor.
Jeg kommer.
Det lykkedes mig at få ministeriet i tale,
og vi kan få arbejdere fra kolonierne.
Så skal fabrikken ombygges.
Ombygge fabrikken?
Ja, for at fremstille ammunition. For regeringen.
Vi må udnytte denne mulighed.
Lastbiler og ammunition er helt forskellige ting.
Hvis det er det, der skal til for at redde fabrikken…
Victor ville være imod det. Det ved jeg.
Jeg foretrækker også at gøre, som vi altid har gjort.
Men forstår De situationen?
Find en anden løsning.
Gerne, Caroline, men jeg ser ikke andre muligheder.
Fr. Dewitt.
Hr. Delcour fra banken er her og vil tale med Dem.
Har vi intet tilbage?
Er det, hvad De siger?
Vi har ikke indløst bankveksler i seks måneder.
-Det troede jeg, De vidste. -Bestemt ikke.
Sagde Victor intet, Caroline?
Jeg anede det ikke.
Hr. Dewitt, Deres bror regnede med fremtidige salg.
Var tiderne andre, ville vi stoler på jer, som altid.
Selv i din fars tid. Men nu…
Det er krigen.
I har ingen arbejdere til at producere varer.
Det er for usikkert.
-Fabrikken står stille. -Nej. Jeg er her.
Fr. Dewitt…
De er ikke kvalificeret til jobbet.
Hvad sker der nu? Beslaglægger De fabrikken?
Betaler De ikke regningerne, frygter jeg det.
De støttede min mand, da han ville udvide fabrikken.
De opmuntrede ham.
Og nu svigter De os?
Hvad, hvis jeg siger, at vi kan fortsætte med at producere
til en kunde, der ikke har betalingsproblemer?
Har De en kontrakt med hæren?
-Ikke endnu, men vi arbejder på det. -Det ville gøre os mere rolige.
Deling, holdt!
Træd af!
Halløj.
De der!
Hvad laver De her?
De leder efter kunder, ikke?
Derfor stillede De alle de spørgsmål.
-Er det Deres bil nede ad vejen? -Ja.
Den er konfiskeret. Hæren har mere brug for den, end en luder.
Kom med. Jeg vil tale med Deres chef.
Goddag, Marcel.
-Hvilken overraskelse… -Jeg har brug for penge.
Du må hjælpe mig, Marcel.
Hvor meget?
Halvtreds tusind.
I skolen lo han ad os, fordi vi ikke havde sko.
Nu har han brug for os.
Er det ikke morsomt?
Jo, meget morsomt.
Hvad skal du med penge?
Konvertere til ammunitionsproduktion.
-Min bror har ødelagt forretningen. -Tror du, du kan lede fabrikken?
Hvad med Paris?
Jeg blev fyret fra ministeriet.
Det forklarer jo alt.
Du undgår indkaldelse ved at overtage fabrikken.
Ikke alle er så heldige at være halvblind.
Får jeg den ikke i gang, sendes jeg til fronten.
Hvad siger din svigerinde?
Hun leder fabrikken nu.
Til helvede med hende.
Denise.
Jeg har et forslag.
Arbejdet på lastbilerne er ikke så svært.
Kom og gør arbejdet færdigt for jeres mænd.
De skylder os penge.
Jeg kan levere lastbilerne og betale jer.
Vi stoler ikke på Dem.
Vores mænd er sendt i krig som desertører på grund af Dem.
Jeg beder jer.
Tal om det.
Jeg har brug for jer. Allesammen.
-Kom med den næste! -Åbent benbrud.
Jeg fjernede fragmenterne, men han mister blod.
Lårarterien må være skåret over.
Kloroform.
Ånd ind.
Åbn såret. Jeg prøver at få fat på arterien.
Jeg har den.
Klemme.
Ja. Sådan.
Godt.
Arterien er ikke revet over, kun punkteret. Jeg syr den.
Er du okay, Jeanne?
Ja.
Jeg fjerner klemmerne.
Desinficér.
Vi lukker.
-Er De den eneste kirurg her? -Ja.
Hvordan klarer De det?
-De kan ikke… -Redde alle?
Nej.
Jeg sender nogle til Pont-à-Mousson.
Resten klarer jeg selv.
Doktor, har De et øjeblik? Jeg kan ikke klare det.
Jeg kommer nu.
Kan De holde såret?
Jeg er straks tilbage.
Mit hoved!
Kan De også det?
Ja.
Pas på.
De ville være en stor hjælp her.
Det er sket en misforståelse.
Jeg bliver ikke.
Hvad mener De?
Jeg skal med toget til min familie i Schweiz.
Toget? Spøger De? Har De set, hvad der foregår derude?
-Jeg har intet valg. -De har ret. Schweiz er bedre.
Ærgerligt for dem.
-Kan De svare mig? -Ja.
Hold øjnene åbne.
-Hvor længe har han været bevidstløs? -Et kvarter.
Fandens også!
-Vil De ikke prøve? -Det tager timer, måske forgæves.
De tre, ved jeg, overlever. Jeg gør, hvad jeg kan!
-Vi tager ham. -Nej!
Jeg tager de tre med mig.
Jeg kører dem på hospitalet på vej til toget.
Tag Dem af ham her.
Værsgo. Held og lykke!
I lige måde.
Gør, som hun siger! Bårebærer!
Bær dem ud foran! Min bil venter.
Fart på.
Afsted!
-Ovenpå med ham. -Kom nu.
Godt, vi kan gå.
Fart på!
-Hvor skal vi hen? -Til indgangen.
-Nå? -Som sagt, bare soldater.
Ingen kvinder indlagt det sidste døgn.
Hvad med nonnerne? Har De afhørt dem?
Hvorfor?
Tror De, de skjuler en morderske?
Hør, jeg ringede til Paris.
Deres overordnede vidste ikke, at De var her.
Deres kone er død. Det ved jeg.
Suzanne Faure må være i Schweiz nu.
De burde tage tilbage til Paris. Før De får flere problemer.
Hurtigt!
Hold ud.
Det skal nok gå.
Hvor er Deres chauffør?
Han er der.
Jeg var ved at køre.
Ny plan.
Vi må køre de sårede på hospitalet!
Men De misser måske toget.
Det skal nok gå.
-Op. -Kom så.
Forsigtig.
Det er fint. Jeg har Dem.
Kom med de to andre.
Hurtigt.
Åbn munden.
Jeg er der næsten. Stik tungen ud.
Sådan.
Åh ja!
Pokkers…
For fanden!
Bare rolig. De kommer igen.
Hold kæft.
Du taler for meget! Hold kæft!
Sådan…
Lig stille…
Stop!
Nå, går det bedre?
Ja, hun har det fint. Hun tog det pænt.
Hun var lidt blød.
Er du aldrig tilfreds?
Jeg giver ham det bedste. Min private luder.
En gave fra huset.
Og han takker mig ikke engang.
Så utaknemmelig.
Gå op. Du har en kunde.
Du får pengene i morgen.
Glem ikke min andel i fabrikken, når du skriver under.
Bare rolig. Alt går glat.
Det håber jeg, min ven.
Skål!
Skål.
Ser jeg flere af Deres ludere ved lejren, lukker jeg stedet her.
Forstået?
Kom med mig.
Gaston.
Jeg tror ikke, du er typen, der tager ekstra kunder bag min ryg.
Tværtimod…
Hvorfor har du kort over Frankrig?
Nå?
Dette…
Det er frontlinjen.
Ikke?
Og her, troppepositioner. Tager jeg fejl?
Arbejder du for tyskerne?
Vrøvl. Jeg er ikke spion.
Hvad er du så?
-Stop! -Hvad er du?
-Hvad skal du med det? -Stop!
Jeg leder efter nogen.
-Hvem? -Det rager ikke dig!
Giv mig den.
Tværtimod, ser du.
Jeg skal vide alt om mine ansatte.
Er det ham, du leder efter? En Saint-Cyrianer?
Hvem er han?
Din bror?
Din fyr?
Nej.
Han er for ung.
Hvem er han så?
Din søn, måske?
Dumme røvhul! Jeg skrider!
Nej. Du bliver her.
Nå?
Jeg vil hellere beholde min guldfugl.
Du burde være taknemmelig.
Hæren ville ikke være så flinke, hvis de fandt det her.
Giv mig billedet tilbage!
Michel, se på mig, bliv ved med at tale.
-Hvad hedder din datter? -Rose.
Rose.
Hvor gammel er hun?
-Otte. -Otte.
-Hvad kan hun lide at lave? -Lege med tøndebånd…
Sig til, når han vågner.
Spiser De ikke, kommer De ikke til kræfter.
Åbn munden.
Hvad er der galt?
Han vil ikke tilbage til frontlinjen. Ham og tre andre.
Vis mig dem.
Ham der.
Også ham… her.
Og den sidste er derovre.
Bruand sagde, at de er raske.
Ham har jeg ikke set før.
Jeg fandt ham i skoven. Han taler ikke. Han er traumatiseret.
Som os alle.
Beklager. De kan ikke blive her.
I skal alle tilbage i morgen.
Nej! Disse mænd kan ikke kæmpe.
De er kommet sig fysisk.
Jeg må gøre plads til de sårede.
Deres sjæle er ikke helbredt.
Vær forsigtig med at spille Gud.
Ja. Jeg udfører ikke mirakler. Men det gør De heller ikke.
Begik jeg en fejl, moder?
Gud hjælpe mig.
Led mig, Herre.
Mændene kan ikke kæmpe længere.
De kan ikke vende tilbage. De overlever ikke.
Giv mig et tegn, jeg beder dig.
Hjælp mig.
Hvad bør jeg gøre?
LAVEYRE-BRYGGERIET.
En, to, tre, nu.
Vent, jeg er ikke klar.
De afslutter jobbet.
Vi leverer i morgen som planlagt.
Og Laveyre betaler os.
Det burde tilfredsstille banken for nu.
Ingen grund til at omlægge.
Det er godt, Caroline.
Og jeg kan vende tilbage til Paris.
Lykkes hun med denne ordre, er jeg færdig…
Du bør ikke undervurdere kvinder.
Du må hjælpe mig.
Hvem er kunden?
Laveyre-bryggeriet.
Jeg tager mig af det. Men det bliver fem procent ekstra.
Okay, skynd dig, ellers bliver jeg udsendt om fem dage.
Hvis alle var som dig, havde vi allerede tabt krigen.
Slap af, det er ovre i aften.
Tak, Marcel.
Jeg regner med dig.
Tag den her.
Afsted.
-Er det hendes søn? -Er det ikke lige meget?
Vi kan ikke stole på hende. Hun skaber problemer.
Skal jeg tage mig af det?
Nej, ikke endnu.
Jeg har en levering om fire dage. Vi må holde lav profil.
Lad os besøge lejren.
-Vil du smage? -Ja.
Her.
Jeg har snart noget nyt. Heroin. Har du hørt om det?
Du skal ikke bekymre dig om noget.
Sig mig,
denne mand,
hvor kan jeg finde ham?
Det er Colin de Renier. Officer, Saint-Cyrianer.
Pas på. Han er Léons ven, generalens søn.
Derovre med guitaren.
Ja, tak.
-Hej, gutter. -Hej.
-Tobak. -Tak.
Tobak.
Davs. Tobak. En gave fra Dumont-huset!
-Lad os dele. -Jeg har den.
Det er min!
Og til hans fødselsdag? Skal vi på bordellet?
Lad os fejre det.
Bravo!
Bravo, fr. Dewitt!
D'damer.
Jeg vil gerne takke og lykønske jer.
Vi vil udrette store ting sammen.
Vi klarer os lige så godt som mændene.
Vi sender dem i køkkenet!
I bliver betalt i morgen, når Laveyre får bilerne.
Tillykke, Caroline.
De opfyldte ordren. Det var uventet.
Tak, Charles.
For Dem.
For os.
Hallo?
Et øjeblik.
Frue.
Laveyre fra bryggeriet.
Ja?
Hvadbehager?
Kan De ikke betale for ordren?
Hvad gør vi med dem?
Hallo?
Er der et problem?
De har annulleret ordren.
Sid ned.
Derovre.
De klarer den.
De tilhører ikke staten længere…
Men kirken.
Bare rolig.
Klarede Deres soldat den?
Takket være Dem.
Og Deres mænd?
De er i gode hænder.
Missede De toget?
Nej.
Har De stadig brug for mig?
Ja.
Jeanne?
Hun bliver og hjælper os.
Hvis det er i orden.
Er De villig til at huse hende?
Selvfølgelig.
Tak.
-Tak. -Forstærk vejspærringerne.
Her og der.
Flere mænd. Forstået?
Fordobl antallet.
Javel.
Godaften.
Jeg er her angående Porçons.
Hvilken tragedie.
Unge Lisette bragte os mælk hver morgen.
Sådan en sød pige.
Overvejer De eller hæren at repatriere ligene?
De fortjener begravelse.
Jeg forstår. Jeg taler med generalen. Jeg lover at tage mig af det.
Tak, adjudant.
Moder?
En parisisk kriminalinspektør besøgte os.
Han leder efter en morderske.
Hvordan kan jeg hjælpe?
Hun havde en medskyldig, der blev fundet død hos Porçon.
-Siger det Dem noget? -Hvordan så hun ud?
I 20'erne, smuk, hører jeg.
Hvad hedder hun?
Suzanne Faure.
Nej.
Beklager.
Jeg er glad for, De blev.
Der er brug for Dem her.
Det var det rette at gøre.
De kan sove her.
Tak.
Stod De Lisettes familie nær?
Nej. Jeg kendte dem ikke.
Hvad lavede De på gården?
Jeg var på farten. Jeg hørte skud og skrig.
Jeg ville hjælpe.
Klostrets regler er enkle. Stå op kl. fire og stilhed under måltider.
-Godnat, Jeanne. -Godnat.
-Hallo? -Salpêtrière i Paris, tak.
Ja, værsgo.
-Hallo? -Søster Pélagie?
Det er mig.
-Det er moder Agnès fra Saint-Paulin. -Godaften.
Jeg søger information om en sygeplejerske.
Ja. Hvem?
Jeanne Charrier.
Jeg ringer tilbage med oplysningerne.
Farvel, moder.
Tak.
Du har en kunde.
Der er hun. Se.
Tekster af: Anja Molin