NETFLIX PRESENTERER
Jeanne.
Miss Charrier.
Ja?
Yves skal hente utstyr. Han kan kjøre deg til stasjonen.
De skal kutte jernbanelinjene ved Mosel for å blokkere tyskerne.
Dette blir det siste toget. Så kom i tide. Jeg venter på torget.
Klokken tre. På slaget.
Jeg skal være der. Takk.
Tusen takk.
Ingen årsak.
Gå og spis. Du er nok sulten.
Takk, Yves.
EPISODE TO
Hva gjør du her?
Føderalt politi.
Ble en dame innlagt her i går?
Kvinnene her er nonner, og de sårede er soldater.
Kan jeg se meg rundt?
Dette er et militærsykehus. Sivile har ikke lov å være her.
Med mindre du har tillatelse? Nei?
Da kan du dra.
Ikke vær redd. Jeg skal rense sårene dine.
Sett deg opp.
Hva heter du?
Husker du ikke?
Du må ha vært gjennom mye.
Generalen kan ikke møte deg.
Vi sjekket, det er ingen forespørsel om fritak for arbeiderne dine.
Det er umulig.
Svogeren min jobber i departementet i Paris.
Han fortalte oss at forespørselen ble godkjent.
Gitt situasjonen,
tror jeg ikke det.
Farvel, frue.
Sir.
Jeg trenger mennene for å drive fabrikken. Uten dem…
Det gjør landet også, frue!
Jeg vet det.
Mannen min dro i forgårs.
Umulig!
Unnskyld meg.
Jeg kan ikke gi deg tillatelse til å etterforske på et militærsykehus.
Spør sjefen din.
Hva med deg?
Du har lov til å gå inn, ikke sant?
Madeleine?
Ja.
Som hun har vokst.
-Hils på onkelen din. -Hallo.
Hallo, hvem?
Hallo, onkel.
-Hvor gammel er du? -Åtte.
Åtte!
Få et kyss.
Du er så søt!
Charles?
God morgen, Caroline.
Jeg kjørte hele natta. Jeg måtte foreta meg noe.
Hovedkvarteret har ingen forespørsel fra oss.
Arbeiderne fikk ikke ta avskjed.
Jeg vet det. Det er forferdelig.
-Hva skjedde? -Jeg vet ikke.
Takk, Germaine.
Regjeringen har flyttet til Bordeaux,
og det er kaos i departementet nå.
De må ha feilplassert dispensasjons­søknaden.
Hva kan vi gjøre?
Ingenting. Mennene er sendt ut.
De godtar ikke flere unntak. Krigen har akkurat begynt.
Jeg har avtalt med departementet
at jeg blir her til jeg har en løsning.
Ikke bekymre deg.
Takk, Charles.
Jeg er glad du er her.
Mamma, kan du komme?
Unnskyld meg.
Vil du forklare?
Du er aldri i Saint-Paulin.
Victor dro ut i krigen.
Du vil trenge meg.
Tro meg.
Ha litt tro på meg.
Beistet i Johannes' åpenbaring er nær.
Det har oppstått fra underverdenen.
Den tyske hæren beleirer oss.
Hvordan kan vi spre Guds ord
i dette hatets herredømme?
For å bekjempe beistet
teller hver fransk soldat.
Få Frankrikes barn på beina
og befri oss fra fienden!
Dere er Guds soldater.
Nå,
la oss åpne hjertene våre
til minnet om Lisette
og familien hennes.
Ofre for tysk barbarisme.
Geneviève!
Måtte Gud være med dere, søstre.
Fort!
Mor Agnès, hva skjer?
Flere sårede kommer.
Jeg kan hjelpe!
Jeg er sykepleier ved Salpêtrière.
Bli med meg.
Dekk til hodet.
Skynd dere.
Kan jeg hjelpe deg?
Nei.
Husk, søstre, de grønne kortene kan vente.
De gule skal til Bruand, de røde til meg.
Lykke til, søstre! Kom igjen!
Kom igjen!
Kom og hjelp meg!
La oss ta ham med dit.
Det går bra, hold ut!
-Rød, legg turniké på! -Ja, major!
-Beinet mitt! -Ikke rør deg!
Beinet mitt!
Bruand!
Gul! Den er din.
Beinet mitt!
Han er død. Gå videre.
Neste!
Hei!
Hva er det med deg?
Dra til helvete!
-Han er en kraut! Han hører ikke til her! -Er du hjerteløs?
De slaktet oss i fjellene!
Søster!
Frigjør beinet hans så vi kan se.
Forsvinn! Det er en ordre!
Vi bør pleie våre sårede. Det er en ed vi avla for Gud.
Min ed er Hippokrates'. Alle er likeverdige.
Jeg gjør det.
Subkutan emfysem. Det er fare for gassgangren.
-Hvem er du? -Jeanne Charrier, sykepleier.
Det var på tide.
Kan du sortere de sårede?
Ja.
-De røde må opereres… -Jeg vet.
Bruand, bli med meg. Vi begynner med ham.
Vi holder ham unna, ellers dreper de ham.
Doktor!
Jeg kommer.
Jeg snakket med noen i departementet,
og vi kunne få arbeidere fra koloniene.
Fabrikken må bygges om.
Bygge om fabrikken?
For å lage ammunisjon. For regjeringen.
Vi må gripe denne muligheten.
Å lage lastebiler og ammunisjon er ikke det samme.
Hvis dette er det som skal til for å redde fabrikken…
Victor ville vært imot.
Jeg vet det.
Jeg foretrekker også å gjøre det vi alltid har gjort.
Men forstår dere situasjonen?
Finn en annen løsning.
Det skulle jeg gjerne, men jeg ser ikke noe annet valg.
Mrs. Dewitt,
Mr. Delcour fra banken er her og vil snakke med deg.
Har vi ingenting igjen?
Er det det du sier?
Vi har ikke mottatt midler på seks måneder.
Jeg trodde dere visste det.
Nei.
Sa ikke Victor det, Caroline?
Jeg ante ikke, nei.
Mr. Dewitt,
broren din satset på fremtidige salg.
Normalt ville vi stolt på familien din, som alltid.
Selv i din fars tid. Men nå…
Det er krig.
Dere har ingen arbeidere
til å utføre ordrene.
Det er for mye usikkerhet.
-Fabrikken er i stillstand. -Nei. Jeg er her.
Mrs. Dewitt…
Du er ikke kvalifisert til denne jobben.
Hva skjer nå? Skal du legge beslag på fabrikken?
Jeg må nok det, hvis dere ikke betaler regningene.
Du støttet mannen min da han ville oppgradere fabrikken.
Du oppmuntret ham!
Og nå svikter du oss?
Hva hvis jeg sa at vi kan fortsette å produsere og selge
til en kunde som kan betale oss?
Du mener at du har en kontrakt med hæren?
-Jeg jobber med saken. -Det ville gjort oss mer komfortable.
Avdeling, holdt!
Tre av!
Hei!
Du!
Hva gjør du her?
Du prøver å jobbe her, hva?
Nå forstår jeg hvorfor du spurte så mye.
Den bilen i veien, er den din?
-Ja. -Den er konfiskert.
Den er mer nyttig for hæren enn en hore.
Bli med meg. Jeg vil ha et ord med sjefen din.
Hallo, Marcel.
For en overraskelse.
Jeg må ha penger.
Du må hjelpe meg.
Hvor mye?
Femti tusen.
Husker du på skolen,
vi hadde ikke sko, og han lo av oss.
Nå trenger han oss.
Det er morsomt.
Ja, ganske morsomt.
Hvorfor trenger du dem?
For å bygge om til et ammunisjonsanlegg.
Broren min ruinerte bedriften.
Du tuller. Du tror du kan drive fabrikken?
Hva med Paris?
Jeg fikk sparken.
Det forklarer alt.
Du vil unnslippe hæren ved å ta over fabrikken.
Ikke alle er så heldige at de mangler ett øye.
Jeg blir sendt til fronten hvis jeg ikke får den i gang.
Hva sier svigerinna di?
Hun driver fabrikken nå.
Til helvete med henne.
Denise.
Jeg har et forslag.
Arbeidet som gjenstår er ikke så vanskelig.
Kom og fullfør jobben i stedet for mennene deres.
Du skylder oss penger.
Jeg kan levere lastebilene, og så betale dere.
Vi stoler ikke på deg.
Våre menn dro i krigen som desertører grunnet dere.
Vær så snill, Denise.
Diskuter det.
Jeg trenger deg.
Alle dere.
Bring inn neste!
Åpent sår.
Jeg fjernet granatsplintene, men han mister blod.
Lårarterien må ha blitt kuttet.
Kloroform.
Pust.
Spre såret. Jeg vil prøve å finne arterien.
Jeg fant den.
Klemme.
Ja. Sånn.
Ok.
Arterien er ikke kuttet, bare punktert. Jeg syr den.
Går det bra, Jeanne?
Ja.
Jeg fjerner klemmen.
Desinfiser.
Vi lukker såret.
-Er du den eneste kirurgen her? -Ja.
Hvordan skal det gå?
-Du vil ikke klare å… -Redde alle?
Nei.
Jeg sender noen til sykehuset i Pont-à-Mousson.
Resten må jeg klare.
Doktor,
kan du komme? Jeg kan ikke dette.
Jeg kommer.
Kan du holde såret?
Jeg er straks tilbake.
Hodet mitt!
Kan du det også?
Ja.
Forsiktig.
Å ha deg her er til stor hjelp.
Det er en misforståelse.
Jeg skal ikke bli her.
Hva mener du?
Jeg skal ta et tog til Sveits,
til familien min.
Et tog? Tuller du? Har du sett hva som foregår der ute?
-Jeg har ikke noe valg. -Du har rett. Det er nok bedre der.
Synd for dem.
-Kan du svare meg? -Ja.
Hold øynene åpne.
-Har han vært bevisstløs lenge? -Et kvarter.
Pokker heller!
-Skal du ikke prøve? -Det tar timer uten garanti.
Disse tre går ut i live. Jeg gjør det jeg kan!
-La oss ta ham! -Nei!
Jeg tar disse tre med meg!
Jeg leverer dem på sykehuset før jeg tar toget.
Ta deg av denne.
Greit. Lykke til!
I like måte.
Gjør som hun sier! Bårebærer!
Ta dem ut! Det er en bil som venter på meg.
Fort!
Kom igjen!
-Få ham opp. -Kom igjen. Gå.
Det går bra, vi kan gå.
Fort!
-Hvor skal vi ta ham? -Til inngangen.
-Så? -Som sagt, bare soldater.
Ingen kvinner er innlagt det siste døgnet.
Hva med nonnene? Har du avhørt dem?
For hva?
Tror du de gjemmer en morder?
Hør her,
jeg ringte Paris.
Sjefen din ble overrasket over å høre at du var her.
Kona di er død. Jeg vet det.
Suzanne Faure må være i Sveits nå.
Du burde dra tilbake til Paris. Før du havner i mer trøbbel.
Skynd dere!
Hold ut.
Det går bra.
Hvor er sjåføren din?
Han er her!
Jeg var på vei til å dra.
Ny plan.
Vi må slippe de skadde mennene av på sykehuset!
Men du mister kanskje toget.
Det går bra.
-Opp. -Kom igjen.
Forsiktig.
Det går bra. Jeg har deg.
Hent de to andre.
Skynd dere!
Åpne munnen din.
Jeg er nesten der. Stikk ut tungen.
Sånn.
Ja!
For faen…
Faen!
Det går bra. Du kommer tilbake.
Hold kjeft.
Du snakker for mye. Hold kjeft!
Der…
Ikke rør deg.
Stopp!
Og? Føler du deg bedre?
Ja, hun er bra.
Hun tok det fint.
Litt myk.
Er du aldri fornøyd?
Jeg gir ham den beste.
Min egen private hore.
En gave.
Og han takker meg ikke engang.
Din utakknemlige jævel!
Kom igjen, en kunde venter.
Du får pengene i morgen.
Ikke glem å nevne min andel i fabrikken når du signerer.
Slapp av. Det vil ikke være noe problem.
Jeg håper det, min venn.
Skål!
Hvis jeg ser flere horer ved leiren, stenger jeg stedet ditt.
Forstår du?
Bli med meg. Gaston.
Jeg tror ikke du er en hore som har kunder bak ryggen min.
Men…
Hvorfor har du kart over Frankrike?
Hva?
Dette…
…er en frontlinje.
Ikke sant?
Og troppers posisjoner. Tar jeg feil?
Jobber du for tyskerne?
For noe tull. Jeg er ingen spion.
Så hvem er du? Hva?
-Stopp! -Hva er du?
-Hva gjør du med det? -Stopp!
Jeg leter etter noen.
-Hvem? -Det angår ikke deg!
Gi meg den.
Tvert imot, faktisk.
Jeg må vite alt om mine ansatte.
Leter du etter ham? En Saint-Cyrien?
Hvem er han?
Broren din?
Kjæresten din.
Nei.
Hun er for ung.
Så hvem er han?
Sønnen din, kanskje?
Dra til helvete! Jeg stikker!
Nei. Du blir hos meg.
Hva?
Jeg vil beholde en god arbeider som deg.
Du burde takke meg.
Hæren ville ikke vært mild hvis de skulle finne dette.
Gi meg bildet!
Michel, se på meg, fortsett å snakke.
-Hva heter dattera di? -Rose.
Rose.
Hvor gammel er hun?
-Åtte. -Åtte.
-Hva liker hun å gjøre? -Leke med en rockering.
Si fra når han våkner.
Du må spise for å ha styrke til å kjempe.
Åpne munnen.
Hva er i veien?
Han vil ikke tilbake til fronten.
Han og tre andre.
Vis meg dem.
Det er denne.
Og denne.
Og den siste der borte.
Bruand sa at sårene deres er leget.
Jeg har aldri sett denne.
Jeg fant ham i skogen. Han snakker ikke. Han er traumatisert.
Som oss alle.
Beklager.
Du må tilbake til fronten i morgen, de andre også.
Nei! Disse mennene kan ikke kjempe.
De har kommet seg fysisk.
Jeg må frigjøre plass til de sårede.
Sjelene deres er ikke leget. Vær forsiktig med å spille Gud.
Ja. Jeg kan ikke utføre mirakler.
Men ikke du heller.
Var det galt av meg, mor?
Hjelp meg, Gud.
Vær min guide.
Disse mennene kan ikke kjempe.
Jeg kan ikke la dem dra. De ville ikke overleve.
Gi meg et tegn, jeg ber deg.
Hjelp meg.
Hva skal jeg gjøre?
LAVEYRE BRYGGERI
Én, to, tre, gå.
Vent, jeg er ikke klar.
De sa ja til å fullføre jobben.
Vi burde levere i morgen som planlagt. Og Laveyre-selskapet vil betale oss.
Det burde tilfredsstille banken for nå.
Ingen grunn til å bygge om.
Det er flott, Caroline.
Og jeg kan dra tilbake til Paris.
Hvis ordren fullføres, er jeg ferdig.
-Kanskje du slutter å undervurdere damer. -Du må hjelpe meg
Hvem er kunden?
Laveyre-bryggeriet.
Jeg ordner det. Det blir fem prosent i tillegg til de ti.
Ok, men skynd deg, jeg blir sendt ut om fem dager.
Hvis alle var som deg, hadde vi tapt krigen allerede.
Slapp av, det blir gjort i kveld.
Takk, Marcel.
Jeg regner med deg.
Ta dette.
Gå.
-Er det sønnen hennes? -Hvem bryr seg?
Hun er ikke til å stole på. Hun får oss i trøbbel.
Skal jeg ta meg av det?
Ikke ennå.
Jeg har en leveranse om fire dager. Vi må ligge lavt.
La oss dra til leiren.
-Vil du teste? -Ja.
Her.
Snart får jeg noe nytt.
Heroin. Hørt om det?
Med det vil du ikke bekymre deg for noe.
Fortell meg.
Denne mannen,
hvor finner jeg ham?
Det er offiser Colin de Renier,
en Saint-Cyrien.
Pass på. Han er venn av Léon, generalens sønn.
Der borte med gitaren.
Takk.
-Hei, folkens! -Hallo.
-Tobakk! -Takk.
Tobakk.
Hallo. Tobakk.
En gave fra Dumont-huset!
-Vi deler, Augustin! -Tok den.
Den er min!
Skal vi dra til bordellet på bursdagen hans?
Ja, la oss feire.
Bravo!
Bravo, Mrs. Dewitt!
Damer.
Jeg vil takke dere og gratulere dere.
Vi vil nok gjøre store ting sammen.
Vi gjør det like bra som mennene!
Vi sender dem til kjøkkenet!
Dere får betalt i morgen når Mr. Laveyre får bilene.
Gratulerer, Caroline!
Du fullførte ordren. Det var ganske uventet.
Takk, Charles.
For deg.
For oss.
Hallo?
Et øyeblikk.
Frue, det er Mr. Laveyre fra bryggeriet.
Ja?
Hva?
Hva mener du med at du ikke kan betale?
Hva gjør jeg med dem?
Hallo?
Er det et problem?
De har kansellert ordren.
Sitt ned.
Der.
Det går bra.
Du svarer ikke til staten lenger.
Men til kirken.
Ikke vær redd lenger.
Klarte soldaten din seg?
Takket være deg, ja.
Og mennene dine?
De er i gode hender.
Mistet du toget?
Nei.
Trenger du meg fortsatt?
Ja.
Jeanne?
Hun bestemte seg for å bli og hjelpe oss.
Hvis det er i orden.
Kan du ta imot henne?
Naturligvis.
Takk.
-Takk. -Forsterk veisperringene.
Her og der.
Flere menn. Forstått?
Doble antallet menn.
Ja, sjef.
God aften.
Det gjelder Porçon-familien.
For en tragedie.
Unge Lisette ga oss melk hver morgen.
Et herlig barn.
Kan du eller hæren repatriere levningene?
De fortjener en begravelse.
Jeg forstår. Jeg skal høre med generalen. Jeg lover å ta meg av det.
Takk, adjutant.
Mor?
Vi hadde en politiinspektør fra Paris her.
Han leter etter en rømling. En morder.
Hvordan kan jeg hjelpe?
Hun hadde en medskyldig som ble funnet død på Porçon-gården.
-Sier det deg noe? -Hvordan så hun ut?
I 20-årene, pen, hører jeg.
Hva heter hun?
Suzanne Faure.
Nei.
Beklager.
Jeg er glad du ble.
Du trengs her.
Det var det rette.
Du kan sove her.
Takk.
Var du nær Lisettes familie?
Nei. Jeg kjente dem ikke.
Hva gjorde du på gården?
Jeg var på veien da jeg hørte skudd og skrik.
Jeg gikk for å hjelpe.
Reglene i klosteret er enkle. Stå opp klokken fire og spis i stillhet.
-God natt, Jeanne. -God natt.
-Ja? -Salpêtrière i Paris, takk.
Jeg setter deg over.
-Hallo? -Søster Pélagie?
Det er meg.
-Dette er mor Agnès fra Saint-Paulin. -Hallo.
-Jeg trenger informasjon om en sykepleier. -Ja. Hvilken sykepleier?
Jeanne Charrier.
Jeg ringer tilbake når jeg har informasjon.
Farvel, mor.
Takk.
Du har en kunde.
Se! Her er hun.
Tekst: Linn Sandberg