‎NETFLIX PREZINTĂ
‎Jeanne.
‎Dră Charrier.
‎Da?
‎Yves merge la Nancy după materiale. ‎Vă poate lăsa la gară.
‎Vor tăia liniile ferate de pe Moselle, ‎să-i blocheze pe nemți.
‎Acesta va fi ultimul tren. ‎Nu întârziați! Vă aștept în piață.
‎La ora trei. Fix.
‎Bine. Mulțumesc.
‎- Mulțumesc mult. ‎- Cu plăcere.
‎La masă! Sigur vă e foame.
‎Mulțumesc, Yves.
‎EPISODUL 2
‎Ce căutați aici?
‎Poliția judiciară.
‎S-a internat aici o femeie ieri?
‎Femeile sunt călugărițe, ‎iar răniții, soldați.
‎Pot să arunc o privire?
‎E un spital militar. Nu puteți intra așa.
‎Civilii n-au voie. ‎Doar dacă aveți autorizație. Nu?
‎Atunci, vă rog să plecați.
‎Stai liniștit! Îți curăț rănile.
‎Ridică-te!
‎Cum te numești?
‎Nu-ți mai amintești?
‎Sigur ai trecut prin multe grozăvii…
‎Generalul nu vă poate primi.
‎Am verificat și nu există nicio cerere ‎de scutire pentru angajații dv.
‎E imposibil.
‎Cumnatul meu lucrează ‎la minister, la Paris.
‎Ne-a spus că cererea noastră ‎a fost aprobată.
‎Dată fiind situația,
‎nu prea cred.
‎La revedere, doamnă!
‎Domnule.
‎Am nevoie de ei ‎să țin fabrica în funcțiune. Fără ei…
‎Și țara are, doamnă!
‎Știu.
‎Soțul meu a plecat alaltăieri.
‎Imposibil.
‎Mă scuzați.
‎Nu vă pot lăsa să faceți o anchetă ‎într-un spital militar.
‎Întrebați-vă superiorii!
‎Dar dv.?
‎Aveți dreptul să intrați, nu?
‎Madeleine?
‎Da.
‎A crescut.
‎- Salută-ți unchiul! ‎- Bună!
‎Bună, cine?
‎Bună, unchiule!
‎- Câți ani ai? ‎- Opt.
‎Opt!
‎Dă-mi un pupic!
‎Ce drăguță ești!
‎Charles?
‎Bună dimineața, Caroline!
‎Am condus toată noaptea. ‎Nu puteam să stau cu mâinile-n sân.
‎Nu s-a făcut nicio cerere ‎la cartierul general.
‎Muncitorii nu și-au luat rămas-bun ‎de la familii.
‎Da, știu. E groaznic.
‎- Ce s-a întâmplat? ‎- De unde să știu?
‎Mulțumesc, Germaine.
‎Guvernul s-a mutat la Bordeaux,
‎iar ministerul e în impas momentan.
‎Probabil au pierdut cererea de scutire.
‎Ce putem face?
‎Nimic. Toți oamenii au fost mobilizați.
‎Nu vor mai accepta scutiri. ‎Războiul abia începe.
‎Am făcut aranjamente la minister.
‎Nu mă întorc până nu găsesc o soluție.
‎- Nu vă faceți griji. ‎- Mulțumesc, Charles.
‎Mă bucur că ai venit.
‎Mamă, poți veni, te rog?
‎Mă scuzați.
‎Vrei să-mi explici?
‎Nu vii niciodată la Saint-Paulin.
‎Uite, mamă‎… ‎Victor tocmai a plecat la război.
‎O să ai nevoie de mine.
‎Crede-mă!
‎Ai încredere în mine.
‎Fiara din Apocalipsa lui Ioan e aproape.
‎S-a ridicat din infern.
‎Armata germană ne asediază.
‎Cum putem propovădui cuvântul lui Dumnezeu
‎în această domnie a urii?
‎Pentru a ține piept Fiarei,
‎fiecare soldat francez contează.
‎Puneți copiii Franței pe picioare
‎și eliberați-ne de dușman!
‎Sunteți soldați ai lui Dumnezeu.
‎Acum,
‎să ne deschidem inimile
‎în amintirea lui Lisette
‎și a familiei ei.
‎Victime ale barbariei germane.
‎Geneviève?
‎Fiți curajoase, dragi surori!
‎Grăbiți-vă!
‎Maică Agnès, ce se întâmplă?
‎Sosesc răniți.
‎Vin să vă ajut!
‎Sunt asistentă la Salpêtrière!
‎Veniți cu mine!
‎Acoperiți-vă capul!
‎Grăbiți-vă!
‎Vă pot ajuta?
‎Nu.
‎Rețineți, surorilor, ‎cei cu verde pot aștepta.
‎Galben, la Bruand. Roșu, la mine.
‎Baftă, surorilor! Mergeți!
‎Mergeți!
‎Ajutați-mă!
‎Să-l ducem acolo!
‎E-n regulă, rezistă!
‎- Roșu, pune-i garou! ‎- Da, dle maior!
‎- Piciorul meu! ‎- Nu te mișca!
‎Piciorul meu!
‎Bruand!
‎Galben! Pentru tine.
‎Piciorul meu!
‎E mort, soră. Mai departe!
‎Următorul!
‎Hei!
‎Ce e cu tine?
‎Du-te dracului!
‎- E neamț! N-are ce căuta aici! ‎- Nu ești om?
‎Ne-au măcelărit în munți!
‎Soră! Desfă-i piciorul, să vedem dedesubt!
‎Dispăreți! E un ordin!
‎Ar trebui să îngrijim răniții noștri. ‎Am jurat în fața Domnului.
‎Eu, în fața lui Hipocrate. ‎Și viața lui contează.
‎Mă ocup eu.
‎Emfizem. Risc de gangrenă gazoasă.
‎- Cine ești? ‎- Jeanne Charrier, asistentă.
‎Era timpul să vii.
‎- Mă ajuți să triez răniții? ‎- Desigur.
‎- Cei cu roșu trebuie operați imediat… ‎- Știu.
‎Bruand, vino cu mine! Începem cu el.
‎Îl ținem separat, altfel, îl omoară.
‎Doctore!
‎Vin imediat.
‎Am vorbit cu niște oameni de la minister
‎și am putea primi ‎niște muncitori din colonii.
‎Fabrica ar trebui transformată.
‎Să transformăm fabrica?
‎Da, pentru a fabrica muniție. ‎Pentru guvern.
‎Trebuie să profităm de ocazie.
‎Nu e totuna ‎să fabrici camioane sau muniție.
‎Mamă, dacă de asta e nevoie ‎pentru a salva fabrica…
‎Victor s-ar împotrivi.
‎Știu.
‎Da, și eu aș prefera ‎să facem ce-am făcut mereu.
‎Dar înțelegeți situația?
‎Să găsim altă soluție!
‎Mi-ar plăcea, Caroline, ‎dar nu văd altă opțiune.
‎Dnă Dewitt,
‎dl Delcour de la bancă vrea ‎să vorbească cu dv.
‎Nu mai avem nimic?
‎Asta ne spuneți?
‎N-am încasat niciun ordin de plată ‎de șase luni.
‎Credeam că știți.
‎Categoric nu.
‎Victor nu ți-a spus, Caroline?
‎Nu știam nimic.
‎Dle Dewitt, ‎fratele dv. se baza pe vânzările viitoare.
‎În alte vremuri, ‎am avea încredere în familia dv.,
‎cum aveam și pe vremea tatălui dv. ‎Dar acum…
‎E război.
‎Nu aveți muncitori, să onorați comenzile.
‎E prea multă incertitudine.
‎- Fabrica s-a oprit. ‎- Ba nu. Eu sunt aici.
‎Dnă Dewitt…
‎Nu sunteți calificată pentru funcția asta.
‎Ce se va întâmpla acum? ‎O să confiscați fabrica?
‎Dacă nu plătiți facturile restante, ‎mă tem că da.
‎L-ați susținut pe soțul meu ‎când a vrut să modernizeze fabrica.
‎Ba chiar l-ați încurajat!
‎Și acum ne abandonați?
‎Și dacă v-aș spune că vrem ‎să producem în continuare și să vindem
‎unui client care ne va plăti ‎fără probleme?
‎Adică aveți contract cu armata?
‎- Încă nu, dar lucrăm la asta. ‎- Am fi mult mai liniștiți.
‎Pluton, stai!
‎Liber!
‎Hei!
‎Tu!
‎Ce cauți aici?
‎Ai venit la agățat în tabără?
‎Acum înțeleg ‎de ce ai pus toate întrebările alea.
‎Mașina de pe drum e a ta?
‎- Da. ‎- A fost rechiziționată.
‎Îi e mai utilă armatei decât unei curve.
‎Vino cu mine! ‎Vreau să vorbesc cu șeful tău.
‎Bună, Marcel!
‎Ce surpriză…
‎Am nevoie de bani.
‎Trebuie să mă ajuți.
‎Cât?
‎Cincizeci de mii.
‎Mai știi că la școală
‎nu aveam pantofi și râdea de noi?
‎Acum are nevoie de noi.
‎Ce amuzant!
‎Da, e amuzant.
‎La ce-ți trebuie banii?
‎Să transform fabrica ‎și să producem muniție.
‎Fratele meu idiot ne-a ruinat.
‎Glumești. Crezi că te poți ocupa ‎de fabrică?
‎Și Parisul?
‎- Am fost concediat de la minister. ‎- Asta explică totul.
‎Încerci să scapi de armată ‎preluând fabrica.
‎Nu toți avem norocul ‎să fim orbi de un ochi.
‎Dacă n-o pun pe roate în cinci zile, ‎plec pe front.
‎Cumnata ta ce părere are?
‎Ea conduce fabrica acum.
‎S-o ia naiba!
‎Denise.
‎Vreau să vă propun ceva.
‎Nu e greu ce a mai rămas ‎de făcut la camioane.
‎Veniți să terminați treaba ‎în locul soților voștri!
‎Ne datorați bani.
‎Dacă livrez camioanele, vă pot plăti.
‎Nu vă mai credem.
‎Soții noștri au mers la război ‎ca dezertori, din cauza dv.
‎Te rog, Denise.
‎Vorbiți între voi!
‎Am nevoie de voi.
‎De toate.
‎- Următorul! ‎- Rană deschisă la picior.
‎Am scos fragmentele de obuz, ‎dar pierde sânge.
‎Sigur i-a fost atinsă artera femurală.
‎Cloroform.
‎Respiră!
‎Deschide rana!
‎Încerc să prind artera.
‎Am reușit.
‎Clemă.
‎Da. Așa.
‎Bine.
‎Artera nu e secționată, e doar perforată. ‎O suturez.
‎Te simți bine, Jeanne?
‎Da.
‎O să scot clemele.
‎Dezinfectează!
‎O suturăm.
‎- Sunteți singurul chirurg de aici? ‎- Da.
‎Cum o să vă descurcați?
‎- Nu puteți… ‎- Să-i salvez pe toți?
‎Nu.
‎Trimit câțiva ‎la spitalul din Pont-à-Mousson.
‎Cu restul, mă descurc.
‎Doctore, veniți când puteți! Nu reușesc.
‎Vin imediat.
‎Poți ține rana?
‎Mă întorc imediat.
‎Capul meu!
‎Știi să faci și asta?
‎Da.
‎Ai grijă!
‎M-ar ajuta mult să te am aici.
‎E o neînțelegere.
‎Nu rămân.
‎Cum adică nu rămâi?
‎Trebuie să iau un tren spre Elveția, ‎să-mi văd familia.
‎Un tren? Glumești? ‎Ai văzut ce se întâmplă afară?
‎- N-am de ales. ‎- Ai dreptate. Va fi mai bine acolo.
‎Ghinionul lor.
‎- Poți să-mi răspunzi? ‎- Da.
‎Ține ochii deschiși!
‎- De când e inconștient? ‎- De 15 minute.
‎La naiba!
‎- Nici nu încercați? ‎- Va dura ore întregi fără nicio garanție.
‎Aceștia trei vor pleca în viață. ‎Fac ce pot!
‎- Luați-l! ‎- Nu!
‎Îi iau pe cei trei cu mine! ‎Îi las la spital înainte să iau trenul.
‎Ocupați-vă de ăsta!
‎Du-te! Baftă!
‎Și dv.!
‎Faceți ce vă spune! Brancardier!
‎Scoateți-i în față! Mă așteaptă o mașină.
‎Grăbiți-vă!
‎Să mergem!
‎- Aduceți-l sus! ‎- Hai! Du-te!
‎E-n regulă, putem pleca.
‎Mai repede!
‎- Unde îl ducem? ‎- La intrare.
‎- Deci? ‎- Cum spuneam, doar soldați.
‎Nicio femeie n-a fost internată ‎în ultimele 24 de ore.
‎Și măicuțele? Le-ați interogat?
‎Pentru ce?
‎Credeți că ascund o criminală?
‎Știți,
‎am sunat la Paris.
‎Superiorii dv. au fost surprinși ‎că sunteți aici.
‎Soția dv. a murit. Știu. ‎Cred că Suzanne Faure e deja în Elveția.
‎Întoarceți-vă la Paris ‎până nu aveți probleme și mai mari!
‎Vă rog să vă grăbiți!
‎Rezistă!
‎O să fie bine.
‎Unde e șoferul dv.?
‎E aici!
‎Tocmai voiam să plec!
‎Schimbare de planuri.
‎Trebuie să lăsăm ‎răniții aceștia la spital!
‎- Dar puteți pierde trenul. ‎- Nu-i nimic.
‎- Sus! ‎- Haideți!
‎Ușor.
‎E-n regulă. Veniți!
‎Aduceți-i pe ceilalți doi!
‎Grăbiți-vă, vă rog!
‎Deschide gura.
‎Încă puțin. Scoate limba!
‎Așa.
‎Da!
‎Fir-ar…
‎Fir-ar!
‎Nu-i nimic. O să mai vii.
‎Taci dracului!
‎Vorbești prea mult! Taci din gură!
‎Așa…
‎Nu te mișca…
‎Oprește-te!
‎Deci? Te simți mai bine?
‎Da, merge. A luat-o destul de bine.
‎E cam moale.
‎Nu ești niciodată mulțumit?
‎I-o dau pe cea mai bună. ‎Propria mea curvă.
‎Cadou din partea casei. ‎Nici nu-mi mulțumește.
‎Ticălos nerecunoscător!
‎Du-te, te așteaptă un client.
‎O să primești banii mâine.
‎Nu uita să menționezi acțiunile mele ‎la fabrică atunci când semnezi.
‎Nicio grijă. N-o să fie probleme.
‎Sper, amice…
‎Noroc!
‎Dacă îți mai prind târfele ‎lângă tabără, îți închid localul.
‎Ai înțeles?
‎Vino cu mine! Gaston.
‎Nu cred că ești genul de târfă ‎care să lucreze în plus pe la spatele meu.
‎Dimpotrivă…
‎De ce ai hărți adnotate ale Franței?
‎Asta…
‎Asta e linia frontului.
‎Nu-i așa?
‎Și aici, pozițiile trupelor. Mă înșel?
‎- Lucrezi pentru nemți? ‎- Calmează-te! Prostii! Nu sunt spioană.
‎Atunci, cine ești?
‎- Oprește-te! ‎- Ce ești?
‎- Ce faci cu asta? ‎- Stai!
‎Caut pe cineva.
‎- Pe cine? ‎- Nu te privește!
‎Dă-mi aia!
‎Dimpotrivă, vezi tu. ‎Trebuie să știu totul despre fetele mele.
‎Pe el îl cauți? Unul de la Saint-Cyrien?
‎Cine e?
‎Fratele tău?
‎Iubitul tău?
‎Nu.
‎E prea tânăr.
‎Atunci cine e?
‎Fiul tău, poate?
‎- Du-te naibii, nemernicule! Am plecat! ‎- Nu. O să rămâi la mine.
‎Da?
‎O să te păstrez, că faci bani frumoși.
‎Fii recunoscătoare!
‎Armata n-ar fi așa indulgentă ‎dacă ar găsi asta.
‎Dă-mi poza înapoi!
‎Michel, uită-te la mine, ‎continuă să vorbești!
‎- Cum o cheamă pe fiica ta? ‎- Rose.
‎Rose.
‎Câți ani are?
‎- Opt. ‎- Opt.
‎Ce-i place să facă?
‎Să se joace cu cercul…
‎Spuneți-mi când se trezește!
‎Dacă nu mănânci, ‎n-o să ai putere să lupți.
‎Deschide gura!
‎Ce s-a întâmplat?
‎Nu vrea să se întoarcă pe front. ‎El și alți trei.
‎Arată-mi-i!
‎Acela.
‎Și acesta.
‎Și ultimul de acolo.
‎Dr. Bruand a zis că s-au vindecat.
‎Pe el nu l-am mai văzut.
‎L-am găsit în pădure.
‎Nu vorbește. E dezorientat.
‎Ca noi toți.
‎Îmi pare rău. Nu poți rămâne aici. ‎Vă întoarceți toți pe front mâine.
‎- Nu! Nu sunt apți de luptă. ‎- Fizic, sunt vindecați.
‎Trebuie să fac loc pentru răniți.
‎Sufletele lor nu sunt vindecate. ‎Nu vă jucați de-a Dumnezeu, doctore!
‎Într-adevăr. Nu fac minuni.
‎Dar nici dv.
‎Am greșit, maică?
‎Doamne, ajută-mă!
‎Călăuzește-mă!
‎Oamenii aceștia nu mai pot lupta.
‎Nu-i pot lăsa să se întoarcă la luptă. ‎N-ar supraviețui.
‎Dă-mi un semn, te implor!
‎Ajută-mă!
‎Ce trebuie să fac?
‎BERĂRIA LAVEYRE
‎Unu, doi, trei, du-te!
‎Stai, nu sunt gata.
‎Au acceptat să termine treaba.
‎Ar trebui să livrăm mâine, ‎conform planului.
‎Și compania Laveyre ne va plăti.
‎Asta ar trebui să mulțumească banca.
‎- Nu mai trebuie să transformăm fabrica. ‎- Minunat, Caroline!
‎Și o să mă pot întoarce la Paris.
‎Dacă ia banii pe comandă, ‎sunt terminat, Marcel…
‎Învață-te minte să nu subestimezi femeile!
‎Trebuie să mă ajuți.
‎Cine e clientul?
‎Berăria Laveyre.
‎Mă ocup eu. ‎Dar te costă încă 5% pe lângă cei zece.
‎Bine, dar grăbește-te, ‎altfel, în cinci zile sunt mobilizat.
‎Dacă toți erau ca tine, ‎pierdeam deja războiul.
‎- Calmează-te, rezolv până diseară. ‎- ‎Mulțumesc, Marcel.
‎Mă bazez pe tine.
‎Ține!
‎Du-te!
‎- E fiul ei? ‎- Cui îi pasă cine e?
‎Nu e de încredere. O să ne facă probleme.
‎Vreți să mă ocup eu de ea?
‎Nu, încă nu.
‎Am o livrare în patru zile. ‎Trebuie să fim discreți.
‎Să mergem în tabără.
‎- Vrei să guști? ‎- Da.
‎Poftim.
‎Revin în curând cu ceva nou.
‎Heroină. Ai auzit de ea?
‎Dacă iei, nu te mai gândești nimic.
‎Spune-mi!
‎Omul ăsta,
‎unde îl pot găsi?
‎E Colin de Renier. ‎E ofițer, a fost la Saint-Cyrien.
‎Aveți grijă! ‎E amic cu Léon, fiul generalului.
‎Cel de acolo, cu chitara.
‎Da, mersi!
‎- Bună, băieți! ‎- Bună!
‎- Tutun! ‎- Mersi!
‎Tutun!
‎Bună! Tutun.
‎Din partea casei Dumont!
‎- Îl împărțim, Augustin! ‎- Da.
‎E al meu!
‎Și de ziua lui? Mergem la bordel?
‎Normal, să sărbătorim!
‎Bravo!
‎Bravo, dnă Dewitt!
‎Doamnelor…
‎Aș vrea să vă mulțumesc și să vă felicit.
‎- Vom face lucruri mărețe împreună. ‎- Ne descurcăm la fel de bine ca bărbații!
‎Îi trimitem la bucătărie!
‎Vă plătesc mâine, ‎când dl Laveyre primește camioanele.
‎Felicitările mele, Caroline!
‎Ai onorat comanda. A fost ceva neașteptat.
‎Mulțumesc, Charles.
‎Pentru voi!
‎Pentru noi!
‎Alo?
‎Un moment, vă rog.
‎Doamnă.
‎Dl Laveyre, de la berărie.
‎Da?
‎Poftim?
‎Cum adică nu puteți plăti comanda?
‎Ce să fac cu ele?
‎Alo?
‎E vreo problemă?
‎Au anulat comanda.
‎Ia loc!
‎Stai aici!
‎O să fii bine.
‎Nu mai ești sub autoritatea statului…
‎Ci a bisericii.
‎Nu-ți mai face griji!
‎Soldatul dv. a scăpat?
‎Mulțumită ție, da.
‎Și ai tăi?
‎Sunt pe mâini bune.
‎Ai pierdut trenul?
‎Nu.
‎Mai aveți nevoie de mine?
‎Da.
‎Jeanne?
‎S-a hotărât să rămână să ne ajute.
‎Dacă n-aveți nimic împotrivă. ‎Ați putea s-o cazați?
‎Desigur.
‎Mulțumesc.
‎- Mulțumesc. ‎- Consolidați baricadele!
‎Aici și acolo. ‎Mai multe efective. S-a înțeles?
‎Dublați oamenii!
‎Da, să trăiți.
‎Bună seara!
‎Sunt aici pentru familia Porçon.
‎Ce tragedie!
‎Micuța Lisette ne aducea lapte dimineața.
‎Și eu eram atașată de ea.
‎Dv. sau armata veți repatria cadavrele?
‎Merită o înmormântare.
‎Înțeleg. Voi vorbi cu statul-major. ‎Promit să mă ocup de asta.
‎Mulțumesc, dle aghiotant.
‎Maică?
‎Ne-a vizitat un inspector de la Paris.
‎Caută o fugară. O criminală.
‎Cu ce vă pot ajuta?
‎Avea o complice ‎care a fost găsită moartă la ferma Porçon.
‎- Asta vă spune ceva? ‎- Cum arăta?
‎La vreo 20 de ani, frumoasă, ‎din câte știu.
‎Cum o cheamă?
‎Suzanne Faure.
‎Nu.
‎Îmi pare rău.
‎Mă bucur că ați rămas.
‎E nevoie de dv. aici.
‎E normal.
‎Puteți dormi aici.
‎Mulțumesc.
‎Erați apropiată de familia lui Lisette?
‎Nu. Nu-i cunoșteam.
‎Ce făceați la fermă?
‎Eram în trecere. ‎Am auzit împușcături și țipete.
‎Voiam să ajut.
‎Regulile mănăstirii sunt simple. ‎Deșteptarea la patru și tăcere la masă.
‎- Noapte bună, Jeanne! ‎- Noapte bună!
‎- Da? ‎- Cu Salpêtrière, în Paris, vă rog.
‎Vă fac legătura.
‎- Alo? ‎- Soră Pélagie?
‎Da, eu sunt.
‎- Sunt maica Agnès din Saint-Paulin. ‎- Bună seara!
‎Caut informații despre o asistentă a dv.
‎Da. Care asistentă?
‎Jeanne Charrier.
‎Vă sun de îndată ce am informații.
‎- La revedere, maică! ‎- ‎Mulțumesc.
‎Ai un client.
‎Uite-o! A venit.
‎Subtitrarea: Daniela Vereș