‫- NETFLIX מציגה -‬
‫בבקשה!‬
‫בחרנו לך אחת טובה, קולן. תיהנה!‬
‫לך על זה!‬
‫בחור נאה, לא?‬
‫עצרי!‬
‫את עובדת. לכי!‬
‫יש לי כסף. תישארי איתי.‬
‫אני לא עובדת הערב. עזוב אותי!‬ ‫-בואי, מותק.‬
‫עזוב אותה!‬
‫קולן, תירגע. זה בסדר.‬
‫די! מספיק!‬
‫אמרתי לך שאני לא רוצה לבוא הנה!‬
‫זה בסדר.‬ ‫-היא סתם זונה!‬
‫קולן, תיזהר!‬
‫בואו נתחיל במסיבה!‬
‫אפשר סיגריה?‬
‫תודה.‬
‫תודה שהגנת עליי.‬
‫אין בעד מה.‬
‫אולי הגיע הזמן שתפרשי מהמקצוע.‬
‫ואל תיעלבי, אבל לא היה קורה בינינו כלום.‬
‫בחורות כמוך…‬
‫הן לא הטעם שלי.‬
‫הבחורים ארגנו לי הפתעה ליום הולדת.‬
‫יום הולדת שמח, קולן.‬
‫תודה.‬
‫איך ידעת מה שמי?‬
‫שמעתי את החברים שלך קוראים בשמך.‬
‫עוד מישהו צמא?‬
‫שניכנס?‬
‫קדימה!‬
‫לילה טוב.‬
‫נתראה בקרוב, אולי.‬
‫נתראה בקרוב, קולן.‬
‫קצין בצבא עם אימא זונה…‬
‫עכשיו ראיתי הכול.‬
‫אתה חזיר.‬
‫אז מה הסיפור של הבן שלך?‬
‫הוא לא יודע שאת אימא שלו.‬
‫זה יהיה הסוד הקטן שלנו.‬
‫- פרק 3 -‬
‫הנה היא.‬
‫למה המשאיות עדיין כאן?‬
‫יש בעיה, גברת דוויט?‬
‫כן, דניז. יש בעיה.‬
‫מר לאבר ביטל את ההזמנה.‬
‫מה המשמעות?‬
‫שאני צריכה למצוא קונה חדש.‬
‫ושלא ישלמו לנו.‬
‫נכון, גברת דוויט?‬
‫זו המשמעות?‬
‫קחי את זה, דניז.‬
‫זה שווה הרבה יותר ממה שאת חייבת לנו.‬
‫איך אוכל לבקש מכן קורבנות‬ ‫ולא להקריב דבר בעצמי?‬
‫ראו בזה מקדמה לחודש הבא.‬
‫ובכל מה שקשור למפעל ולהזמנות, תסמכו עליי.‬
‫תודה.‬
‫מרסל רוצה לדבר איתך.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫עזבי אותנו, ז'ולייט.‬
‫לכי.‬
‫תסגרי את הדלת.‬
‫קחי.‬
‫הבן שלך איבד את הדסקית שלו כשיצא מכאן.‬
‫אני מניח שישמח לקבל אותה בחזרה.‬
‫אם אי פעם תרצי למצוא אותו,‬
‫הגדוד שלו מוצב במחסום באגם דה לה מה.‬
‫אבל תיזהרי.‬
‫למה אתה עושה את זה?‬
‫בואי נגיד ש…‬
‫איחודים משפחתיים נוגעים לליבי.‬
‫אל תתקרב אליו יותר מדי.‬
‫- הקצין קולן דה רנייה‬ ‫1914 -‬
‫מה את רוצה?‬
‫אני המועדפת על מרסל, אז תתרחקי ממנו.‬
‫מרסל לא מעניין אותי,‬ ‫והוא לא צריך לעניין אותך.‬
‫הוא סתם סרסור.‬
‫בלעדיו, אני כלום.‬
‫אבל את כלום בעיניו!‬
‫את רק קופה רושמת.‬
‫ז'ולייט, כל החיים לפנייך. תעזבי!‬
‫תעזבי.‬
‫ותמצאי גבר שמכבד אותך.‬
‫באתי לדבר איתך.‬
‫אין לי הרבה זמן.‬ ‫-גם לי.‬
‫שמרת אותו?‬
‫כן.‬
‫אני מצטערת מאוד.‬
‫את מצטערת?‬
‫נטשת אותי, וזה כל מה שיש לך לומר?‬
‫אין לך מושג מה עשיתי כדי למצוא אותך.‬
‫חשבתי שאת מתה.‬ ‫הלכתי לחדר המתים כדי לזהות גופות!‬
‫לא יכולתי יותר.‬
‫הייתי חייבת לצאת מחיי הזנות.‬ ‫-אמרנו שנעשה את זה יחד!‬
‫ששתינו נעזוב!‬
‫הבטחת, אבל אף פעם לא עשית כלום.‬
‫בתוך תוכך לא רצית.‬
‫היה לי קליינט קבוע.‬
‫ויקטור.‬
‫הוא היה נאה,‬
‫הוא התייחס אליי ברוך, בכבוד.‬
‫גם בפעמים שלא שכבנו.‬
‫הוא התאהב בי, ונעניתי לו.‬
‫הוא הציע לי נישואין, והסכמתי.‬
‫אבל הסתרת את זה ממני.‬
‫עזבת בלי לומר מילה.‬
‫לא היה לי אומץ להיפרד.‬
‫אהבתי אותך, מרגריט.‬
‫אבל קיבלתי החלטה.‬
‫אני צריכה ללכת.‬
‫תירגע!‬
‫תירגע, בני. תסתכל עליי.‬
‫עזוב אותו!‬
‫תסתכל עליי!‬
‫תחזור למיטה. האחות ז'נבייב, תעזרי לי.‬
‫תעזרי לי להכניס אותו למיטה.‬
‫האחות קלרנס, תחזירי אותו למיטה.‬
‫מה קורה?‬
‫יופי.‬
‫אפשר לקבל את השמיכה?‬
‫הכול יהיה בסדר.‬ ‫-מה הם עושים פה?‬
‫ד"ר דיוורנה החליט לשלוח אותם בחזרה לחזית.‬
‫הבאתי אותם הנה.‬
‫המלחמה העבירה אותם על דעתם.‬
‫הוא לא יודע?‬ ‫-לא.‬
‫אקח את זה על עצמי.‬
‫כמו שלקחתי אותך לתוך המנזר שלי.‬
‫תעזרו לי!‬
‫איך מפעל התחמושת יתפקד?‬
‫כל הפועלים שלך יצאו למלחמה.‬
‫בעזרת הנשים שלהם.‬
‫הן חזקות פחות, אבל האצבעות שלהן דקות יותר.‬
‫מותאמות בדיוק‬ ‫לשיוף הצד הפנימי של המחסניות.‬
‫וציוד הייצור?‬
‫ההסבה ממשאיות לתחמושת לא תתרחש בן לילה.‬
‫התקשרתי למהנדס.‬ ‫הוא יבוא מחר וייתן לנו הערכת מחיר.‬
‫הוא אופטימי לגבי ההיתכנות.‬
‫המדינה לא תשלם על זה.‬
‫השגתי מימון. אנחנו מוכנים.‬
‫סמוך עליי. הפגזים שלי‬ ‫יעזרו לצרפת לחסל את הגרמנים.‬
‫אני מבטיחה לך,‬ ‫ראינו בסלפטרייר מקרים דומים,‬
‫נשים שחוו התעללות וטראומה‬ ‫והסתגרו בתוך עצמן.‬
‫חשבת שלא אגלה?‬
‫האם אנייס עשתה את הדבר הנכון!‬
‫בכך שהפכה אותם לעריקים?‬
‫עלולים להעלות אותם למשפט בגללך.‬
‫וגם אותך, דרך אגב!‬
‫התפקיד שלנו הוא לטפל בהם…‬ ‫-כדי שהם יוכלו למות בשדה הקרב.‬
‫לא ידעתי שזה המניע שלך.‬
‫מה את יודעת על המניעים שלי?‬
‫או על הלחץ שמופעל עליי?‬
‫כלום.‬
‫אתה מציית לפקודות גם אם אתה לא מסכים איתן?‬
‫החיילים האלה יישלחו בחזרה לחזית היום.‬
‫אני מצטערת, האם אנייס.‬
‫לא ידעתי שזה מה שיקרה.‬
‫להבא אל תתערבי בעניינים שלי,‬
‫אחרת אתערב בעניינים שלך.‬
‫ישו.‬
‫למה אתה מכאיב לי כל כך?‬
‫למה שלחת לי את האיש הזה‬ ‫אם לא כדי שאגן עליו?‬
‫כבר לקחת את ליזט.‬
‫אל תיקח ממני את הנשמה הזאת. אני מתחננת.‬
‫הגן עליו.‬
‫שמור עליו מכל רע.‬
‫סלח לי על שאני מבקשת זאת ממך, אלי.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫אני חייב ללכת.‬
‫מתי החופשה הבאה שלך?‬
‫בעוד שבוע.‬
‫אם כך, נתראה בעוד שבוע.‬
‫להתראות, אבא.‬
‫להתראות, לאון.‬
‫לך תדע,‬ ‫אולי הוא יגיע לשולחן הניתוחים שלי בסוף.‬
‫אנחנו במלחמה.‬
‫למה אתה שולח אותו בחזרה לחזית?‬
‫למה?‬
‫לגנרל יש הרבה השפעה, לא?‬
‫יכולת לספח אותו לכאן, לחיל הקשר.‬
‫העיקר שהוא לא יחזור אלינו בחתיכות!‬
‫אתה מבקש שאעזור לאחיך להשתמט.‬
‫אחיך, קצין בצבא.‬
‫הוא מבועת.‬
‫ואתה לא רואה את זה.‬
‫אתה יודע מה לאון רוצה?‬
‫אתה לא יודע עלינו כלום.‬
‫שום דבר.‬
‫גנרל.‬
‫קדימה, מהר.‬
‫אסיים איתו ואפגוש אותך בכניסה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫עשיתי כל מה שיכולתי.‬
‫אני בטוחה שאתה אדם טוב.‬
‫שמי טיל.‬
‫טיל פון הופשטאטן.‬
‫אני מצפון גרמניה.‬
‫אתה גרמני?‬
‫רציתי לספר לך, אבל לא מצאתי את הרגע הנכון.‬
‫פחדתי.‬
‫ישלחו אותך לצד הצרפתי.‬
‫לא משנה באיזה צד אהיה.‬
‫לא אילחם.‬
‫המלחמה הזאת מגוחכת.‬
‫היא חסרת משמעות.‬
‫האל יקבע את גורלי בשדה הקרב.‬
‫תודה, אנייס.‬
‫השבת לי את האמון באנושות.‬
‫סבתא, למה אנחנו הורגים את הגרמנים?‬
‫כי זו מלחמה.‬
‫ולמה אנחנו צריכים לצאת למלחמה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫זה מסובך.‬
‫והגרמנים הורגים את הצרפתים?‬
‫כן.‬
‫אבל אל תדאגי לאבא שלך. הוא לא בשדה הקרב.‬
‫הוא מהנדס.‬
‫הוא אחראי לתשתיות.‬
‫סבתא מנסה לומר שאבא בונה גשרים.‬
‫וכבישים. את יודעת את זה!‬
‫הוא לא בסכנה. אל תדאגי.‬
‫נמשיך בשיעור.‬
‫שמונה כפול אחת?‬
‫סבתא, כבר הגענו לשמונה כפול ארבע.‬
‫בסדר. שמונה כפול ארבע?‬ ‫-שלושים ושתיים.‬
‫שמונה כפול חמש?‬ ‫-ארבעים.‬
‫שמונה כפול שש?‬
‫ארבעים ושמונה.‬
‫שמונה כפול שבע?‬
‫חמי…‬ ‫-חמישים ושש.‬
‫מדלן, צאי בבקשה.‬
‫קדימה, מהר.‬
‫לכי לשחק בגינה.‬
‫יצאנו מהבוץ.‬
‫הצבא מגלה עניין רב בהצעה שלנו.‬
‫איזו הצעה?‬
‫הסבת המפעל.‬ ‫-פנית לצבא בלי להגיד לי?‬
‫כן. נפסיק לייצר משאיות‬ ‫ונתחיל לייצר תחמושת.‬
‫נגיש תוכניות בהקדם האפשרי.‬
‫יש עוד חברות שמעוניינות בחוזה.‬
‫יכולתם לכל הפחות לעדכן אותי, לא?‬
‫אל תיעלבי, קרולין,‬ ‫אבל הצבא לא מנהל משא ומתן עם נשים.‬
‫בסדר, נשאל לדעתו של ויקטור.‬
‫נכון לעכשיו, הוא עדיין מנהל המפעל.‬
‫אין לנו זמן לחכות להחלטה של ויקטור.‬
‫אלאונור, אל תניחי‬ ‫לכל מה שבעלך ובנך בנו לרדת לטמיון!‬
‫אם לא נעשה דבר,‬ ‫הבנק יעקל את המפעל ואת הבית.‬
‫זה מה שאת רוצה?‬
‫להזדקף. זרועות צמודות לגוף.‬
‫ולסיום, המעיל. קדימה.‬
‫תכפתר את המעיל.‬
‫כובע על הראש.‬
‫תירגע.‬
‫תחזור לטור.‬ ‫-אני אטפל בו.‬
‫תירגע, לעזאזל!‬
‫תחזור לטור!‬ ‫-תסתכל עליי.‬
‫תסתכל עליי!‬
‫ראית את הרופא?‬ ‫-לא.‬
‫אחד החיילים יורק דם.‬
‫מה נעשה?‬ ‫-אין לנו את כל היום!‬
‫תתמוך בו.‬ ‫אתה מכריח אותו לחזור, אז לפחות תתמוך בו!‬
‫להתקדם.‬
‫תראי לי אותו.‬ ‫-להתקדם!‬
‫כשתהיה בקרב תפסיק להתנהג ככה.‬
‫אתה מאחור, בוא הנה!‬
‫להתקדם.‬
‫קדימה!‬
‫מהר יותר.‬
‫אל תזוז!‬
‫איפה ברואן?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫תחשפו לו את הצוואר!‬
‫זוזי לי מהדרך!‬
‫מה קרה לו?‬ ‫-קריש דם חוסם את קנה הנשימה שלו.‬
‫ז'אן, מה את עושה?‬
‫ז'אן! עדיף שנחכה לד"ר דיוורנה.‬
‫תנשום.‬
‫אתה בסדר עכשיו. הודות לה.‬
‫תנשום.‬
‫אם המנזר, יש לך שיחת טלפון.‬ ‫האחות פלז'י מסלפטרייר.‬
‫יש לה את המידע שביקשת על אחת האחיות.‬
‫בדקתי. אין כאן אחות בשם ז'אן שרייה.‬
‫וסוזאן פור?‬ ‫-סוזאן פור?‬
‫כן. היא הייתה אחות אצלנו, ואז נעלמה.‬
‫נעלמה?‬ ‫-היא ביצעה הפלות לא חוקיות.‬
‫ההפלה האחרונה השתבשה, והמטופלת מתה.‬
‫היא הייתה אשתו של מפקח משטרה.‬
‫הלו?‬
‫-כן, סליחה. תודה על עזרתך.‬
‫שהאל יהיה איתך.‬ ‫-ואיתך, אם המנזר.‬
‫איך אפשר לעזור?‬
‫תחנת המשטרה של סן-פולן, בבקשה.‬
‫בסדר. תמתיני, בבקשה.‬
‫לימדו אותך את זה בסלפטרייר?‬
‫לא לימדו אותי.‬
‫ראיתי איך זה נעשה ולימדתי את עצמי.‬
‫לא צחקת כשאמרת שאת רוצה להיות רופאה.‬
‫למה שאצחק?‬
‫אתה מופתע שאישה חושבת‬ ‫שהיא יכולה לעשות משהו מלבד לחבוש פצעים?‬
‫לא. ולא הייתי צריך לדבר אלייך ככה קודם.‬
‫סליחה.‬
‫יהיו אלפים כאלה.‬
‫גברים בריאים כלפי חוץ שסובלים מבפנים.‬
‫סבל שאף אחד לא יכול להבין, ובטח שלא לרפא.‬
‫המלחמה העבירה את האנשים האלה על דעתם.‬
‫הם לא יכולים לחזור לחזית.‬ ‫הם לא כשירים, אתה יודע זאת.‬
‫תחנת המשטרה של סן-פולן.‬
‫שלום, אני רוצה לדבר עם השליש ברז'רה.‬
‫תמתיני, אקרא לו.‬ ‫-תודה.‬
‫האם אנייס.‬
‫ד"ר דיוורנה הסכים שהחיילים יישארו כאן.‬
‫אקח את זה על עצמי. הם לא יחזרו לחזית.‬
‫את יכולה להמשיך לטפל בהם.‬
‫אני צריכה ללכת.‬
‫נלך להביא אותם לפני שיחזירו אותם לחזית.‬
‫מדבר השליש ברז'רה. הלו?‬
‫הלו?‬
‫מכונית יפה, נכון?‬
‫כן. היא שלי.‬
‫היא הוחרמה אתמול.‬
‫בידי אדון מקסים מהמחנה שלכם.‬ ‫-ואת מקווה שהוא יחזיר לך אותה?‬
‫לא. רק רציתי להחזיר את זה לחבר שלך.‬
‫תודה. אתן לו את זה.‬
‫לא, האמת שאני מעדיפה‬ ‫להחזיר לו את זה באופן אישי.‬
‫אזרחים לא רשאים להיכנס למחנה.‬ ‫-אני יודעת, אבל…‬
‫אני רוצה להתנצל על מה שקרה אתמול.‬
‫אתה מבין?‬
‫בבקשה.‬
‫בואי איתי. אבל תעשי את זה זריז, כן?‬ ‫-תודה.‬
‫תתעלמי מהם.‬
‫הם לא רגילים לראות…‬
‫את יודעת.‬
‫קדימה, תנגן חזק יותר, לאון!‬
‫היי, תראו מי כאן!‬
‫הזונה מבית הבושת!‬
‫נו, לוטננט, שינית את דעתך?‬
‫שובב קטן!‬
‫קדימה, לוטננט. תשלוף את הרובה שלך. קדימה!‬
‫למען צרפת!‬
‫עמוד דום!‬
‫שלום, גברתי. קרה משהו מאז אתמול?‬
‫מה את עושה פה?‬
‫מצאתי את זה הבוקר.‬
‫תודה.‬
‫את יודעת למה יש לנו את זה?‬ ‫-כן. כדי שיוכלו לזהות אתכם.‬
‫כשנמות. נכון, בחורים?‬
‫כן!‬ ‫-כן!‬
‫טוב, חברים, לפני שאמות,‬
‫אשחה קצת.‬
‫תיזהר. המים קרים.‬ ‫-לא אכפת לי!‬
‫הרובה שלו יתכווץ!‬
‫אתה צריך עזרה?‬ ‫-כן, תודה.‬
‫חבר'ה, בואו! המים נעימים!‬
‫תפסו מחסה!‬
‫ז'ול!‬
‫לאון, לא. לאון, תחזור! לאון!‬
‫ז'ול! בסדר, תחזיק מעמד.‬
‫חפו עליי.‬ ‫-תפסו מחסה!‬
‫חפו עליי!‬
‫חפו עליו! פתחו באש!‬
‫חפו על הלוטננט!‬
‫חפו עליו! פתחו באש!‬
‫לאון! תישאר איתי.‬
‫המנזר!‬ ‫-לאון!‬
‫ניקח אותו למנזר! קדימה!‬
‫מהר!‬
‫כשתגיעי לבית החולים,‬ ‫חפשי את אחיו, ז'וזף דיוורנה.‬
‫הוא הרופא שם!‬
‫לאן אתה הולך?‬ ‫-להצטרף לאנשיי.‬
‫באמת חשבת שלא אשים לב?‬
‫מר מורל התקשר אליי.‬
‫הוא עיצב את התכשיט הזה.‬
‫דניז מכרה לו את זה תמורת פרוטות.‬ ‫-לא הייתה לי ברירה. הייתי חייבת להן כסף.‬
‫עסקים הם לא הצד החזק שלך.‬
‫אי אפשר לחכות.‬
‫שארל ינהל מעכשיו את המפעל.‬
‫אל תעשי את זה, אלאונור.‬
‫גברתי.‬
‫מדלן הלכה לעיר לבד.‬
‫היא במנזר, היא רצתה לבדוק‬ ‫אם אביה בין הפצועים.‬
‫אל תדאגי, היא בסדר. הנזירות משגיחות עליה.‬
‫אל תהיי מאוכזבת כ"כ.‬
‫אני עובדת בשבילך עכשיו?‬
‫כן, אני מקווה שלא אכפת לך.‬
‫זה לטובה, קרולין.‬
‫תוכלי לעזור לאימא שלי בבית.‬ ‫נשארה לה רק משרתת אחת.‬
‫ולהישאר בבית יתאים לי יותר?‬
‫אני בטוח שתהיי טובה בזה.‬
‫היא שונאת לנהל את המטבח.‬
‫הערב יש לי חשק לצלי טלה.‬
‫שלום.‬
‫באתי לאסוף את מדלן, הבת שלי.‬ ‫האם אנייס טלפנה ואמרה שהיא פה.‬
‫כן, היא שרה עם האחיות.‬
‫היא דאגה לאבא שלה בחזית.‬
‫אני צריכה עזרה!‬
‫המחנה הותקף! יש פצועים רבים.‬
‫לאון, הגענו. אנחנו נטפל בך.‬
‫אתם חייבים לחזור למחנה! יש פצועים רבים!‬
‫קחו את המכונית שלי!‬ ‫-קחו גם את שלי, היא חונה בחזית!‬
‫לאט-לאט.‬ ‫-תחזיק מעמד. הכול יהיה בסדר.‬
‫יהיה בסדר.‬ ‫-תקראי לרופא! זה אחיו!‬
‫לאון דיוורנה!‬
‫אלונקאי!‬
‫אנחנו כאן. תחזיק מעמד!‬
‫אלונקאי!‬
‫מה קורה?‬
‫תשכיבו אותו על האלונקה!‬
‫זה אחיו של ז'וזף.‬
‫נרים אותו. שלוש, שתיים, אחת!‬
‫קדימה!‬
‫קדימה.‬
‫תורידו אותו כאן!‬
‫קדימה!‬
‫שמאלה!‬
‫תקראי לז'וזף.‬
‫תקראי לז'וזף!‬
‫תחזיקו אותו.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫לאון, זה יעזור לך.‬
‫אימא!‬
‫אל תעזבי אותי!‬
‫בבקשה, תישארי.‬
‫אל תעזבי אותי.‬
‫התגעגעתי אלייך.‬ ‫-אני כאן.‬
‫סליחה!‬
‫אני כאן.‬ ‫-סליחה!‬
‫אני אישאר איתך. זה בסדר.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫אני אוהב אותך, אחי.‬
‫מספריים.‬
‫קר לי.‬
‫תחזיק מעמד, אחי.‬
‫לפתוח.‬
‫ז'וזף.‬
‫יוד.‬
‫אני עומד למות?‬
‫אימא.‬
‫תשירי איתי? תשירי…‬
‫כן.‬
‫תקראי לאבא שלי!‬
‫למה לא הקשבת לי? למה?‬
‫איזה אבא עושה דבר כזה?‬
‫איזה אבא?‬
‫מה קרה?‬
‫כל כך הרבה זוועות…‬
‫כל כך הרבה מוות…‬
‫אני לא עומדת בזה יותר.‬
‫מהר!‬ ‫-אלונקאי!‬
‫קחו אותו!‬
‫אני באה!‬
‫תעזרו לי!‬
‫קדימה!‬
‫מכאן!‬
‫אל תזוז!‬
‫מהר!‬
‫אתה בסדר, אדוני?‬
‫בוא, נעזור לך.‬
‫ז'אן שרייה כאן?‬
‫כן, למה?‬
‫אני בעלה.‬
‫חכה לי, בסדר? אלך לקרוא לאשתך.‬
‫ז'אן?‬
‫בעלך כאן!‬