NETFLIX PRÆSENTERER
Suzanne.
Suzanne!
Lucien!
Nej!
Lucien!
Suzanne!
Hjælp mig!
Vent!
Suzanne!
Hjælp!
-Hvad sker der? -En spion!
-Hvad? -Han er tysk spion!
-Tilbage! -Rør dig ikke!
Nej!
Jeg advarede dig.
Se, hvad du fik mig til at gøre.
Hvis du ikke gør, som jeg siger,
står din lægeven for tur.
KVINDER PÅ FRONTLINJEN EPISODE 5
Den her?
-Det er de sidste. -Lad os gå.
Jeg er tilbage om lidt. Det ser ikke så slemt ud.
Kloroform.
De skal nok klare det. Bare rolig.
Jeg tager over, tak.
Klemme.
Ved De, hvor mange patienter vi har haft? Hvor har De været?
-Min mand havde brug for mig. -Det er sidste gang.
De er god til lægegerningen.
Men jeg må kunne stole på Dem.
Min far venter Dem.
Ved De hvorfor?
Det fortæller han selv.
Jeg bekender, almægtige Gud.
Jeg bekender, at jeg har syndet
i tanke,
ord, handling og fortielse.
Jeg beder Jomfru Maria,
englene og alle helgener
om at bede for mig, Herre vor Gud.
-Syvhundredeoghalvtreds. -Ja. Halvtreds procent mindre.
Vi kan ikke klare os med ni piger.
Især fordi din Marguerite ikke lavede noget i aftes.
-Jeg taler med hende. -Det er ikke nok. Hun må respektere dig.
Marguerite!
-Kom herind. -Hvad er der?
Hvor var du i aftes?
Ved frontlinjen med ambulancerne
og redde 100 soldater.
Tror du, du kan arbejde, når du vil?
Hvad havde du foretrukket?
At jeg spreder mine lår og lader dem dø?
Det er dit problem.
Jeg er ligeglad med dine ambulancer.
Stop, Yvonne!
-Hvor skal du hen? -Jeg er indkaldt af generalstaben.
-Hvorfor? -Det ved jeg ikke.
Hold os opdateret.
Jamen dog.
Hvilken autoritet!
Du bøjer dig for hende.
Hun giver kun problemer.
Vi afgav hinanden et løfte, ikke?
Ingen kvinde må stige dig til hovedet igen.
Jeg vil ikke se dig lide for en kvinde igen.
Jeg accepterer det ikke. Er det forstået?
Ja. Lad mig være, Yvonne.
-Du sagde… -Lad mig være!
Ved daggry havde de trukket sig flere kilometer.
Vi tror, tyskerne er her.
Giver vi ordre til fremmarch?
Det er måske en fælde.
Husk Morhange.
De trak sig for at undgå angrebet.
Vi venter.
-Rapporter tilbage i aften. -Ja, hr. general.
Hr. general. Så er de her.
Giv mig et øjeblik.
Tak, fordi I kom.
Især Dem, fr. Dewitt, på trods af situationen.
Præsidenten, Raymond Poincaré, søger forbilleder for at styrke nationens moral.
Han ringede i går,
og jeg tænkte på jeres ambulancetjeneste.
Den er ny, men et godt initiativ.
Det kunne inspirere andre kvinder.
Han har derfor besluttet at give jer en pris
for jeres tjeneste for landet.
Han er her i morgen. Der er planlagt en ceremoni klokken to.
Pressen kommer for at promovere dem, der tjener Frankrig.
Hr. general, jeg vil bede Dem
om at finde husly til pigerne.
Efter inspektionen har de intet hjem.
-Jeg ser, hvad jeg kan gøre. -Tak.
-Tak.
Fr. Dewitt, hvis De har et øjeblik.
Jeg modtog en bestilling fra ministeriet om ti køretøjer mere.
Tak.
Jeg håber, at De trods omstændighederne
accepterer præsidentens invitation.
Jeg kommer.
Jeres ambulancer vil redde mange af vores soldater.
De må være stærk i disse mørke tider.
Tak.
Caroline.
Victor.
Kondolerer.
Det gør mig så ondt.
Jeg er her.
Hører du mig? Jeg er her.
Jeg har holdt det for mig selv.
Madeleine… Det knuser hendes hjerte.
Charles overtager fabrikken. Han ødelægger alt, Victor har bygget.
Jeg har intet tilbage.
Nej, Caroline, ambulancerne er dine. Okay?
Arbejderne stoler på dig, og du kender fabrikken.
-Jeg har ingen formel magt. -Jo, du har magt.
I morgen får du en medalje af præsidenten.
Dewitt kan ikke røre dig efter det.
Hvordan skulle de det?
Sig ikke noget før Poincarés besøg.
Han var et ekstraordinært menneske.
Jeg vil gerne udtrykke
min dybeste medfølelse. Selvfølgelig.
Vid, at jeg er dybt rørt over hans død.
En af arbejderne døde ved fronten.
Alphonse Schmitt.
Stakkels Nathalie er enlig mor nu.
Hvad drejede indkaldelsen fra generalstaben sig om?
General Duvernet bestilte ti køretøjer mere.
Takket være ham får vi en orden
for ambulancetjenesten. Jeg og tre andre kvinder.
En orden?
Af præsident Poincaré selv. Han kommer til Saint-Paulin i morgen.
Endelig godt nyt.
Det er også godt for dig.
Ministeriet må vente dig.
Jeg er færdig, Marcel.
Min svigerinde, den kælling, overtalte generalen.
Det er fint. Det ved jeg
Hvad med…
Min andel? Jeg lånte dig penge.
Om 24 timer er jeg ved fronten.
Medmindre der tilstøder din svigerinde noget.
Følg med mig.
Døren, Gaston.
Her.
Det er en Luger.
Brugt af den tyske hær.
Tør du ikke, kan jeg finde en fyr.
Hvad lavede du ved generalstaben?
-General Duvernet tilkaldte mig. -Hvorfor det?
Præsidenten kommer i morgen.
For at hædre os for ambulancerne. Jeg deltager ikke.
Jo, du gør.
-Det gør vi begge. -Det er for farligt.
Jeg troede, det stod klart.
Jeg siger intet om dig, og du gør, som jeg siger.
Poincaré vil møde dig. Vi deltager som et par.
Der er fotografer.
De genkender mig måske.
Hvis jeg går ned,
går du ned med mig.
Se på denne pige.
Se godt efter.
Claudine. Hun er min datter.
Tyskerne tog hende for en uge siden.
Hvorfor det?
Jeanne og jeg arbejdede for fransk efterretning.
Vi fik en falsk identitet som par,
og nogen stak mig.
Tyskerne stormede mit hjem,
dræbte min kone
og tog min datter.
Informerer jeg dem ikke om den næste franske offensiv,
ser jeg aldrig min datter igen.
Så du følger min plan.
Jeg må vinde Poincarés tillid.
Moder Agnès?
Øjeblik. Jeg kommer.
Jeg vil gerne lykønske Dem.
Jeg hører, De modtager en orden fra republikken.
Hvilken ære for kirken.
Er der noget galt?
De kom for sent til morgenmesse.
Jeg kan ikke huske, at det er sket i 20 år.
Jeg undskylder.
De har heller ikke været til bekendelse i lang tid.
De rædsler, man konfronteres med dagligt,
kan teste troen.
Husk, at bekendelse gør det muligt at finde vejen til Gud.
Vil De bekende?
En anden gang. Jeg er ventet på hospitalet.
Fint.
-Held og lykke. -Ja.
Goddag.
-Hvordan går det? -Fint.
Og Dem?
-Og Deres mænd? Hvordan har I det? -Fint, tak.
Vi har fået en pause i dag.
Deres ambulancer er utrolige.
Jeg hører, snesevis af liv blev reddet.
-De får en orden af præsidenten. -Ja.
Vi er inviteret til ceremonien.
Vil De have en bid mad med os?
-Det er ikke noget fint. -Ja.
Med glæde.
Cigaret?
Tak.
Må jeg spørge om noget?
Selvfølgelig.
Hvordan bliver en kvinde som Dem…
Altså…
Prostitueret, ikke?
De er bedre end det.
Lang historie.
Fernand!
Hjælp! Hjælp!
-Fernand! -Hvad sker der?
Hvad fanden sker der?
-Hvad sker der? -Flyt jer.
Fernand!
Væk!
En overdosis.
-Hvad er det? Hvor kommer det fra? -Det ved jeg ikke.
-Vis mig Deres arme. -Jeg tager ikke stoffer, løjtnant!
Soldater! Hvornår er det lort kommet ind i lejren?
Har I mistet mælet?
Med dette i årerne skyder tyskerne jer som hunde!
Hvis jeg fanger nogen med det her, får de med mig at bestille!
-Er det klart? -Ja.
Er det klart?
Ja, løjtnant.
Tak.
Er du den nye pige? Gem en plads til mig.
Hvad lavede De før krigen, luskede i skolegårde?
Følg med mig. Kom.
Nej, jeg bliver!
Yvonne sagde, det betaler godt. Jeg har brug for penge.
De har ingen grænser!
Inspektionen tvang os til at fyre halvdelen af pigerne.
Du er mindreårig. Du risikerer fængsel.
De risikerer intet og tjener kassen på dig.
Gå ikke derind. Du fortryder det.
Kom med mig.
-Marcel vil ikke synes om det. -Han kommer over det.
Hvis du siger det, Yvonne.
Giv din bror noget snor.
Pas dig selv.
Kom så, piger!
Frou-frou
I sin underkjole, kvinden
Frou-frou
Syng!
Frou-frou
Bestemt, kvinden
Forfører
Men pas på
Hendes søde frou-frou
For vores nye liv!
Vi lever som hjemløse her!
Hold kæft!
Men vi er fri, ser du,
og det er uvurderligt.
Og ikke mere Yvonne og Marcel!
Eller få fyre til at tro, at vi elsker dem ved at sprede benene.
Jeg elsker at sprede ben!
-Fordi du er en luder! -Nej, jeg var en luder!
Jeg må tale med dig.
Yvonne fortalte mig alt.
Det var forkert. Pigen var for ung.
Som om du er uenig.
Marguerite.
Du fortjener bedre.
Du og jeg kunne arbejde anderledes.
Du har ikke den position, du fortjener. Du kan rekruttere piger, i Paris måske.
Du må kende nogle.
Så giver jeg dig en god andel.
Hvad foreslår du?
At arbejde sammen?
Dig og mig?
Præcis.
Og din søster? Hvad siger hun?
Jeg er da skideligeglad.
Jeg er ikke så sikker.
Hele mit liv har jeg arbejdet for svin som dig.
De kneppede mig, før de hyrede mig.
Men ikke dig.
Det er underligt, ikke?
Du har aldrig rørt mig.
Hvorfor ikke?
Jeg skræmmer dig, ikke?
Sig ikke, du er forelsket.
Stop det pis.
Du skulle have udnyttet mig, da du havde chancen.
Jeg vil aldrig arbejde med en som dig.
Hører du?
Aldrig.
Så glem alt om mig.
Glem mig.
Du vil altid være en luder.
Hør, få den rødhårede tilbage.
Kællingen kunne lide det. Man kunne se, hun ikke spillede.
Nogle spredte bare benene, men hun greb min pik, kællingen…
Stop, Marcel, du dræber ham!
Agnès?
Jeg ved, De er der.
Jeg må tale med Dem.
Det vi gjorde den anden aften, betyder intet for mig.
Jeg tænker konstant på Dem.
Jeg ved ikke, hvad De går igennem.
Agnès.
Jeg elsker Dem.
Jeg beder Dem,
luk mig ind, løb bort med mig.
Langt fra al denne rædsel.
Det er umuligt.
Moder, vi vil udtrykke vores beundring for Dem.
Jeres beundring?
Vi er så stolte af denne orden.
De er en rollemodel for os alle.
Også Jeanne.
Tak.
Kan jeg hjælpe Dem?
Lad mig være.
Soldaten er ikke bare en patient.
Jeg var lykkelig,
gift med Gud.
Han var den eneste mand i mit liv.
Jeg kender ikke den kærlighed,
men det er ingen forbrydelse at elske en mand.
Om han er tysk eller ej.
Kødelig lyst er!
Jeg aflagde et kyskhedsløfte.
Jeg forrådte Guds ord.
Og kirken!
Jeg kan ikke blive her.
Men vi har brug for Dem.
De hundreder af sårede har brug for Dem. Der er krig!
Jeg tror, Gud tilgiver Dem for det.
Jeg kan ikke.
At se ham hver dag, jeg kan ikke.
Det kan jeg ikke.
Gode Gud…
Præsenter gevær!
Mine kære landsmænd,
undertrykkelsens ånd truer folkets frihed.
I mange år
har vores hårdtarbejdende demokrati arbejdet for fred.
Vi må prise disse kvinders mod og hengivenhed.
De trådte til i fraværet af mænd,
og tog sig, dag efter dag, af vores tapre soldater.
I dag vil jeg gerne takke Caroline Dewitt,
som leder den nye ambulancefabrik i Saint-Paulin.
Jeanne Charrier,
sygeplejerske på hospitalet i Saint-Paulin.
Moder Agnès, som leder klosteret, nu militærhospital,
der byder vores sårede ind og gør hele kirken ære.
Marguerite de Lancastel,
ambulancefører.
Jeg takker Dem for Deres mod.
Tak.
Bravo. Tillykke.
Mange tak. De gør Frankrig ære.
Tak på vegne af republikken.
Med forlov?
Rør Dem ikke.
Jeg er straks tilbage.
Jeg venter.
Tillykke.
Tak.
Jeg har tænkt på, hvad De sagde i går.
-Jeg siger meget vrøvl… -Nej, ikke altid.
Og…
…jeg ville takke Dem.
Jeg forlod bordellet,
takket være Dem.
Så.
Jeg ved ikke, hvordan det skal gå.
-Det er lidt af et eventyr… -De skal nok klare det.
De traf det rette valg.
Colin…
Jeg ville sige…
Nej, vent!
-Hvad? -Det er en fejl.
Marguerite. Vent!
Lad mig være. Gå væk!
Fart på.
Marguerite!
Marguerite.
Han er forelsket i mig.
Min søn er forelsket i mig!
Han må aldrig vide, hvem jeg er.
-Vent… -Lad mig være.
Forsvind som for ti år siden!
Tilbage til det borgerlige liv, som du drømte om!
Du behøver ikke engang kneppe din mand længere!
Det har aldrig været en pligt.
Goddag, hr. præsident.
Flyverkorporal Charrier.
Jeg vil takke Dem for at hædre min kone.
Velfortjent.
-Flyverkorporal? -Desværre er jeg såret og hjemsendt.
Jeg er kommet mig og ønsker fortsat at tjene mit land.
Det er nobelt af Dem.
Kom og få en drink med os, og fortæl om det.
Fr. Charrier, efter Dem.
Med fornøjelse, hr. præsident.
Hvad sker der med dig?
Er De dårlig, fr. Charrier?
Jeg kan ikke få vejret.
Følg mig tilbage. Undskyld.
Tag Dem af Deres kone.
-Undskyld mig. -Så gerne.
Undskyld.
Har De brug for noget?
Alt er i orden.
-Hvad er du ude på? -Jeg kan ikke forråde mit land.
Hvornår tager du mig alvorligt?
Jeg vil gøre alt for min datter.
Så lad os gå derind igen.
Forstået?
-Forstået? -Jeanne?
Jeanne?
-Hvad skete der? -Jeg blev svimmel og faldt.
-Kom med mig. -Jeg har det fint.
Jeg har det fint.
Lad os gå. Præsidenten venter.
Vi er så stolte, moder. Det var skønt at se Dem med præsidenten.
Søster Clarence har ret. De var perfekt.
Jeg har beordret flere regimenter til Deres offensiv.
Slå tyskerne tilbage, som Joffre gjorde i Marne.
Jeg håber, vi holder ud indtil da.
Falder Saint-Paulin, kan vi miste østlinjen også.
Eller Paris.
Hvorfor ikke bruge Charrier til at rekognoscere fjendens linjer?
Lægen erklærede ham uegnet til at flyve.
Det ved jeg. Men han siger, han har det fint.
Og vi har brug for talent, især lige nu.
Og da det er frivilligt…
Hvordan går det, frue?
Meget bedre, tak.
Bare lidt svimmelhed.
De sagde, at De ville tilbage i tjenesten?
Ja, med glæde.
Pis!
Hallo?
Fr. Dewitt, det er borgmesteren.
Goddag, hr. borgmester.
-Hvordan går det? -Fint.
Men jeg burde spørge Dem.
Jeg hørte om Victor.
Victor?
Har De ikke hørt det?
Han døde for tre dage siden.
Er han død?
Jeg kondolerer, frue.
Hvordan kunne De holde det fra mig?
Jeg ville fortælle Dem det…
De er et uhyre.
Et uhyre!
Hvem er død?
Det er din far, min skat.
Er det sandt, mor?
Agnès,
det er uudholdeligt at vide, at De lider på grund af mig.
Så jeg rejser.
Jeg slutter mig til min familie i Schweiz.
Min skæbne er i Guds hænder.
En dag vil krigen være forbi,
og måske kan vi mødes igen.
Jeg venter på Dem.
Deres Till von Hofstatten.
Hårdere!
Geneviève…
Tvivl ikke.
Gå med fred, mit barn.
Tekster af: Anja Molin