Suzanne!
Lucien!
Ne!
Lucien!
Suzanne!
Segítség!
Várjon!
Suzanne!
Segítség!
- Mi történt? - Egy kém!
- Hogyan? - Egy német kém!
- Vissza! - Ne mozduljon!
Ne!
Figyelmeztettelek.
Nézd, mire kényszerítettél!
Ha nem teszed, amit mondok…
az orvos lesz a következő.
NŐK A FRONTON
5. EPIZÓD
Ez?
- Az utolsó kettő. - Menjünk!
Hogy van? Mindjárt jövök. Nem tűnik súlyosnak.
Kloroformot!
Rendbe jön.
Ne aggódjon!
Átveszem, köszönöm.
Fogót!
Tudja, hány súlyos sérült volt itt?
Merre járt?
A férjemnek segítettem.
Ez volt az utolsó.
Maga ért a gyógyításhoz.
De mit sem ér, ha nem bízhatok önben.
Apám várja magát.
Tudja, miért?
Majd ő elmondja.
Gyónom a mindenható Istennek…
hogy vétkeztem…
gondolattal
szóval, cselekedettel és mulasztással.
Kérem Szűz Máriát,
az angyalokat és a szenteket,
imádkozzatok értem Urunkhoz, Istenünkhöz.!
- Hétszázötven. - Tessék!
Pont a fele.
Kilenc lánnyal nem tudunk kijönni.
Főleg, hogy tegnap este Marguerite nem dolgozott.
Beszélek vele.
A beszéd nem elég.
Tisztelnie kell téged.
Marguerite!
- Gyere ide! - Miért?
Hol jártál tegnap?
A fronton voltam a mentőszolgálattal, katonákat mentettünk meg.
Szerinted akkor dolgozhatsz, amikor akarsz?
Mit szerettél volna?
Tegyem szét a lábamat, és hagyjam őket meghalni?
Ez a te bajod.
Nem érdekel a mentőszolgálatod.
Elég ebből!
Hova mész?
Behívtak a parancsnokságra.
- Miért? - Nem tudom.
Majd számolj be!
Nahát!
Micsoda tekintélyed van!
Csúszol-mászol előtte.
Ebből még baj, lesz, érzem.
Megígértük egymásnak, emlékszel?
Többé egy nő sem veszi el az eszed.
Nem akarom, hogy újra szenvedj.
Nem viselném el.
Érted?
Igen.
Hagyj békén, Yvonne!
- Megértheted… - Hagyj békén!
A németek több kilométerrel visszavonultak.
Úgy véljük, most itt vannak.
Haladjunk tovább?
Lehet, hogy csapda.
Emlékezzenek Morhange-re!
Visszavonultak a támadás előtt.
Kivárunk.
Jelentést kérek ma estig!
- Igenis! - Tábornok úr!
Megérkeztek.
Azonnal visszajövök.
Köszönöm, hogy eljöttek, hölgyeim.
Különösen önnek, Dewitt asszony,
a helyzet ellenére.
A köztársasági elnök, Raymond Poincaré
a nemzeti összetartozást erősítő szimbólumokat keres.
Tegnap felhívott,
és eszembe jutott a mentőszolgálatuk.
Új, de remek kezdeményezés.
Ez inspirálhat más nőket.
Az elnök úr úgy döntött, kitünteti önöket
a haza szolgálatáért.
Holnap érkezik. Az ünnepséget két órakor tartják.
Az újságírók is írni fognak önökről, hogy hírüket vigyék.
Tábornok úr, szeretném megkérni önt,
hogy keressen szállást a lányoknak.
Az ellenőrzés óta nincs tető a fejük felett.
- Meglátom, mit tehetek. - Köszönöm.
- Köszönöm.
Dewitt asszony, ha szabadna egy percre!
Megrendelést kaptam a minisztériumtól
még tíz járműre.
Köszönöm.
Remélem, a körülmények ellenére
elfogadja az elnök úr meghívását.
Ott leszek.
A mentőik sok katonánk életét megmentik.
Erősnek kell maradnia a nehéz időkben.
Köszönöm.
Caroline!
Victor.
Sajnálom!
Nagyon sajnálom.
Itt vagyok.
Hallod? Itt vagyok.
Még nem mondtam el senkinek.
Madeleine…
Össze fog törni a szíve.
Charles átveszi a gyárat.
Tönkreteszi, amit Victor felépített.
Nem maradt semmim.
Nem, Caroline, a mentőszolgálat a te érdemed. Érted?
A munkások bíznak benned, és ismered a gyárat.
Jogilag nincs beleszólásom.
De, van beleszólásod.
Holnap kitüntetést kapsz az elnöktől.
A Dewittok már nem árthatnak neked.
Hogy tehetnék?
Ne mondj nekik semmit Poincaré látogatása előtt, rendben?
Rendkívüli ember volt, drágám.
Szeretném kifejezni
őszinte részvétemet.
Nagyon mélyen megérintett a halála.
Az egyik munkásunk meghalt.
Alphonse Schmitt.
Szegény Nathalie, egyedülálló anya lett.
Miért hívták be a parancsnokságra?
Duvernet tábornok tíz járművet rendelt tőlünk.
Az ő jóvoltából kitüntetést kap
a mentőszolgálat. Én és három másik nő.
Kitüntetést?
Poincaré elnöktől személyesen.
Holnap idejön.
Végre egy jó hír!
Charles, ez számodra is jó hír.
A minisztérium visszavár.
Halott ember vagyok, Marcel.
Az átkozott sógornőm! Sikerült meggyőznie a tábornokot.
Igen, tudok róla.
És mi lesz…
az én részemmel? Kölcsönt adtam neked.
Huszonnégy óra múlva a fronton leszek.
Hacsak nem történik valami a sógornőddel.
Gyere velem!
Csukd be az ajtót!
Tessék!
Ez egy Luger.
A németek használják.
Ha nem mered megtenni, tudok valakit.
Mi dolgod volt a parancsnokságon?
Duvernet tábornok behívatott.
Miért?
Az elnök holnap Saint-Paulinbe jön.
Kitünteti a mentőszolgálatot. Én nem megyek.
Dehogynem.
- Mindketten megyünk. - Túl veszélyes.
Azt hittem, érthető voltam.
Hallgatok rólad, és te azt teszed, amit mondok.
Poincaré találkozni akar veled. Együtt megyünk, mint egy pár.
Fotósok is lesznek ott.
Felismerhetnek.
Ha én elbukom…
te is velem buksz.
Nézd ezt a kislányt!
Nézd meg jól!
A neve Claudia. Ő a lányom.
Egy hete elvitték a németek.
Miért?
Jeanne-nal a francia hírszerzésnek dolgoztunk.
Hamis személyazonosságot kaptunk.
De valaki beárult engem.
A németek berontottak a házamba…
megölték a feleségemet,
és elvitték a lányomat.
Ha nem adok információt a következő francia támadásról…
többé nem látom a lányomat.
Kövesd az utasításaimat!
El kell nyernem Poincaré bizalmát.
Agnès anya!
Máris megyek.
Csak gratulálni akartam.
Hallottam, hogy elnöki kitüntetést kap.
Micsoda büszkeség az egyháznak!
Valami baj van?
Elkésett a reggeli miséről.
Az elmúlt 20 évben nem volt erre példa.
Elnézést kérek.
Az is feltűnt, hogy rég nem jött gyónni.
Azok a borzalmak, amelyekkel naponta szembesül…
próbára teszik a hitét.
Ne feledje! A gyónás segít visszatalálni Istenhez.
Szeretne nálam meggyónni?
Majd máskor.
Várnak a kórházban.
Rendben.
- Sok szerencsét! - Köszönjük.
Jó napot!
- Jól van? - Igen.
És maga?
- És a katonái? Hogy bírják? - Jól, köszönöm.
Kaptunk egy kis kimenőt.
A mentőkocsik csodálatosak.
Több tucat életet mentettek meg.
- Úgy hallom, kitüntetik önöket. - Igen.
Minket is meghívtak az ünnepségre.
Lenne kedve velünk ebédelni?
- Nem túl elegáns hely. - Igen.
Örömmel.
Cigarettát?
Köszönöm.
Kérdezhetek valamit?
Természetesen.
Hogy lesz egy olyan nő, mint maga…
tudja…
Prostituált?
Jobb sorsra érdemes.
Ez egy hosszú történet.
Fernand!
Segítség!
- Fernand! - Mi történt?
Mi a fenét műveltél?
- Mi folyik itt? - Félre!
Fernand!
Félre!
Túladagolta magát.
- Ki hozta ezt be? - Nem tudom.
- Mi ez? Honnan jön? - Nem tudom.
- Mutassa a karját! - Nem drogozom.
De nem drogozom, hadnagy úr!
Katonák!
Mikor került be ez a szar a táborba?
Megnémult mindenki?
Aki így megy a frontra,, azt a németek azonnal agyonlövik!
Ha bárkinél meglátom ezt, annak velem gyűlik meg a baja!
- Megértették? - Igen.
Világos?
Igen, hadnagy úr!
Köszönöm.
Te vagy az új lány? Foglalj egy helyet!
Maguk a háború előtt az iskolánál sündörögtek?
Gyere velem! Gyere!
Nem, itt maradok!
Yvonne azt mondta, jól fizet, kell a pénz.
Nem szégyelli magát!
Ha nem lett volna ellenőrzés, itt maradtak volna a lányok.
Idefigyelj, te kiskorú vagy! Börtönbe kerülhetsz.
Ők nem kockáztatnak semmit, sok pénzt keresnek rajtad.
Ne tedd! Meg fogod bánni.
Gyere velem!
- Marcelnek nem lesz ínyére. - Túléli.
Ha te mondod, Yvonne.
De igazán békén hagyhatnád.
Törődj a magad dolgával!
Gyerünk, lányok!
A fodor
Az alsószoknyájában a nő
A fodor
Énekelj!
A fodor
Persze, a nő
Elcsábít
De vigyázz !
Az édes fodrokkal
Az új életünkre!
Akár a csavargók!
Hallgass már!
De szabadok vagyunk, és ez felbecsülhetetlen.
Yvonne-t és Marcel nincs többé!
És nem kell elhitetni a férfiakkal az ágyban, hogy szeretjük őket.
Imádom széttenni a lábam!
- Mert egy szajha vagy! - Nem, csak voltam!
Beszélnünk kell.
Yvonne mindent elmondott.
Tévedett, a lány túl fiatal volt.
Azért nem ellenezted volna.
Marguerite!
Jobbat érdemelsz ennél.
Mi dolgozhatnánk másképpen.
Többre vagy méltó.
Toborozhatnál lányokat
Párizsban, talán.
Biztosan ismersz párat.
És kaphatsz részesedést.
Várj csak! Mit javasolsz?
Álljunk össze?
Te és én?
Pontosan.
És a testvéred? Mit gondol erről?
Nem érdekel, mit gondol.
Ebben nem vagyok biztos.
Egész életemben hozzád hasonló gazembereknek dolgoztam.
Megdugtak, mielőtt felvettek.
De te nem.
Különös, nem?
Sosem nyúltál hozzám.
Miért?
Lenyűgöztelek, ugye?
Vagy talán belém szerettél?
Fejezd be!
Ki kellett volna használnod, amíg lehetett.
Sosem állnék össze egy ilyen fickóval.
Érted?
Soha.
Felejts el, Marcel!
Felejts el engem!
Te mindig is egy kurva leszel.
Főnök, hozza vissza a vörös hajút!
Ő legalább szerette csinálni.
Látszódott, hogy nem színlel.
A legtöbben csak szétteszik a lábukat, de ő megfogta a farkam…
Marcel, állj! Állj, a végén még megölöd!
Agnès!
Tudom, hogy ott van.
Beszélnünk kell.
Amit tegnap tettünk…
az fontos volt nekem.
Folyton magára gondolok.
El sem tudom képzelni, mit érez.
Agnès!
Szeretem magát.
Kérem…
engedjen be, szökjünk el!
Távol minden szörnyűségtől.
Lehetetlen.
Lehetetlen…
Anyám, szeretnénk kifejezni a csodálatunkat.
A csodálatukat?
Büszkék vagyunk a kitüntetésre.
Ön példakép mindannyiunk számára.
És Jeanne is.
Köszönöm.
Segíthetek?
Hagyjon békén!
Az a katona más, mint a többi beteg.
Azelőtt boldog voltam,
Isten szolgája.
Isten volt az egyetlen férfi az életemben.
Nem ismerem ezt a fajta szerelmet.
Egy férfit szeretni nem bűn.
Akár német, akár nem.
De a testi öröm bűn.
Szüzességi fogadalmat tettem.
Elárultam Istent.
És az egyházat!
Nem maradhatok itt.
Szükségünk van önre.
A sebesülteknek szükségük van önre. Háború van!
Azt hiszem, Isten megbocsát önnek.
Képtelen vagyok rá.
Ha mindennap látom, képtelen vagyok rá.
Képtelen vagyok rá.
Istenem…
Fegyverrel tisztelegj!
Kedves honfitársaim,
a zsarnokság
veszélyezteti az emberek szabadságát.
Demokráciánk
hosszú éveken át
a békéért dolgozott.
El kell ismernünk azon nők bátorságát és elhivatottságát,
akik helyt állnak a férfiak távollétében,
és gondját viselik mindennap
bátor katonáinknak.
Külön köszönetet szeretnék mondani Caroline Dewitt asszonynak…
aki az új mentőautógyárat irányítja Saint-Paulinben.
Jeanne Charrier-nek…
a Saint-Paulin kórház ápolónőjének.
Agnès tisztelendő anyának,
a zárda vezetőjének,
amiért katonai kórházként fogadják a sebesültjeinket.
Az egyház tiszteletet érdemel.
Marguerite de Lancastel,
mentőautó vezetőnek.
Gratulálok a bátorságához!
Köszönöm.
Bravó!
Gratulálok!
Köszönöm szépen. Franciaország büszke önre.
Köszönöm a Köztársaság nevében.
Szabad lesz?
Ne mozogjanak!
Rögtön jövök.
Megvárlak.
Gratulálok!
Köszönöm.
Gondolkodtam azon, amit mondott.
- Sok ostobaságot mondok… - Nem, nem mindig.
És…
szeretném megköszönni.
Otthagytam a bordélyt…
és ezt magának köszönhetem.
Szóval…
Nem tudom, most mi lesz.
Egy kicsit kalandos, de…
Minden rendben lesz.
Helyesen döntött.
Colin…
El akartam mondani…
Várjon!
- Mi a baj? - Hibát követ el.
Marguerite! Várjon!
Hagyjon békén! Tűnjön el!
Siessenek!
Marguerite!
Colin belém szeretett.
A fiam belém szeretett!
Nem tudhatja meg, ki vagyok! Soha!
- Várj… - Hagyj békén!
Tűnj el, úgy, mint tíz éve!
Menj vissza a házadba, a nagyvilági életedbe, amiről álmodtál!
Már nem kell kényszerből dugnod a férjeddel.
Sosem volt kényszer.
Tiszteletem, elnök úr!
Charrier repülő tizedes vagyok.
Köszönöm, hogy kitüntette a feleségemet.
Megérdemelte.
- Repülős? - Sajnos megsérültem,
és leszereltek.
De felépültem, és továbbra is szolgálni akarom a hazámat.
Ez az ön érdeme.
Igyon egyet velünk, meséljen el mindent!
Asszonyom, csak ön után.
Örömmel, köszönöm, elnök úr.
Mi van veled?
Rosszul van, asszonyom?
Nem kapok levegőt. Nem vagyok jól.
Visszavinnél? Elnézést!
Vigyázzon a feleségére!
- Elnézést! - Kérem!
Kérlek!
Jól van? Szüksége van valamire?
Minden rendben.
Mire megy ki a játék?
Nem árulhatom el a hazámat.
Mit kéne tennem, hogy komolyan vegyél?
A lányomért bármire képes vagyok.
Abbahagyod a színjátékot, és visszamegyünk!
Megértetted?
- Megértetted? - Jeanne!
Jeanne!
- Mi történt? - Megszédültem, elestem.
- Jöjjön! Megnézem. - Jól vagyok.
Jól vagyok, Joseph.
Az elnök úr vár ránk.
Büszkék vagyunk önre, anyám.
Nagyon jó volt látni az elnökkel.
Clarence nővérnek igaza van.
Tökéletes volt.
Kiadtam a parancsot, több ezredet mozgósítunk a támadásra.
Visszaszorítja a németeket, mint Joffre a Marne-nál.
Remélem, kitartunk addig.
Ha Saint-Paulin elesik, a keleti frontvonal is odalesz.
És Párizs.
Felkérhetné a repülőst egy felderítő repülésre az ellenség felett.
Az orvos azt mondta, alkalmatlan a repülésre.
Tudom.
De ő azt mondja, jól van.
Szükség van a tehetséges emberekre, főleg most.
És mivel önkéntes…
Hogy van, Charrier asszony?
Sokkal jobban, köszönöm.
Csak megszédültem.
Tehát azt mondta, ismét szolgálatba akar állni?
Alig várom, elnök úr!
Az istenit!
Halló!
Jó napot, Dewitt asszony, a polgármester vagyok.
Polgármester úr!
Hogy van?
Jól.
Bár ezt nekem kellene megkérdeznem öntől.
Hallottam Victorról.
Victorról?
Ön még nem tud róla?
Három napja elhunyt.
Meghalt?
Őszinte részvétem, asszonyom.
Miért titkolta el, hogy meghalt?
El akartam mondani…
Maga egy szörnyeteg!
Egy szörnyeteg!
Ki halt meg?
Az édesapád, drágám.
Ez igaz, anya?
Agnès!
Elviselhetetlen a tudat, hogy miattam szenved.
Elmegyek.
Megpróbálom megtalálni a családomat Svájcban.
A sorsom Isten kezében van.
Egy nap ennek a háborúnak vége lesz,
és talán újra találkozhatunk.
Várni fogok magára.
A szerelme,
Till Von Hofstatten.
Erősebben!
Geneviève…
ne kételkedj!
Menj békével, gyermekem!
A feliratot fordította: Usztics Anna